ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7089/22 Справа № 202/5399/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У вересні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 квітня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26.04.2021-100002003, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит в сумі 7 500 грн. на 10 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 05 травня 2021 року та платою за користування кредитом у 1 500 грн.. Проте, всупереч умовам договору, відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, кредитну заборгованість не сплатив, а тому у нього виникла кредитна заборгованість у розмірі 22500,00 грн., з яких: 7500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1500,00 грн. - заборгованість за відсотками за період з 26 квітня 2021 року по 05 травня 2021 року, 13500,00 грн. - заборгованість за відсотками за період з06 травня 2021 року по 16 липня 2021 року.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 9000,00 грн., яка складається з: 7500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1500,00 грн. - заборгованість за відсотками за період з 26 квітня 2021 року по 05 травня 2021 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за період з 26 квітня 2021 року по 05 травня 2021 року є доведеними та обґрунтованими. При цьому, відмовляючи у стягненні відсотків за користування позикою за період з 06 травня 2021 року по 16 липня 2021 року, суд виходив з того, що вказаний період виходить за межі кредитування, а тому відсутні правові підстави нараховувати відсотки після закінчення строку кредитування.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він не має та не мав в АТ КБ “ПриватБанк” картки за № НОМЕР_1 . Крім того, апелянт вказує, що в пропозиції про укладення кредитного договору внизу під текстом стоїть не його підпис.
В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга Товариства обґрунтована тим, що відсотки за період з 06 травня 2021 року по 16 липня 2021 року були нараховані в межах договірного строку кредитування — максимального строку, на який надається кредит. Апелянт вказує, що ні кредитний договір, ні окремі його частини, включаючи максимальний строк, на який надається кредит, недійсними не визнавались.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Так, в позовній заяві Товариство посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 26.04.2021р.-100002003 від 26 квітня 2021 року відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7500,00 грн..
Разом з позовною заявою позивач надав розрахунок заборгованості за договором № 26.04.2021р.-100002003 від 26 квітня 2021 року.
В матеріалах справи міститься пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) відповідача від 26 квітня 2021 року, з якої простежується, що Товариство пропонує лише укласти кредитний договір. 
Крім того, вказана пропозиція не містить реквізитів позичальника, мається підпис невідомої особи.
До того ж, колегією суддів здійснено аналіз наданої позивачем заявки на укладення кредитного договору від 26 квітня 2021 року, з якої вбачається, що для прийняття та укладання договору позичальнику необхідно було ввести код смс, яке було направлене на номер телефону.
Доказів того, що це номер телефону відповідача, позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було. 
Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, колегія суддів правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства, оскільки жоден із наданих ним документів не містить підтвердження факту надання відповідачу 26 квітня 2021 року кредитних коштів в розмірі 7500,00 грн..
Більш того, на спростування позовних вимог, зокрема факту отримання кредитних коштів, відповідачем було надано Довідку АТ КБ “ПриватБанк”, з якої вбачається, що картку за № НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав та станом на 26 серпня 2022 року не має.
А тому, посилання позивача на лист АТ КБ “ПриватБанк”, де зазначено, що грошові кошти в розмірі 7500,00 грн. були перераховані на картку № НОМЕР_1 є безпідставними, оскільки кредитну картку за таким номер відповідач ніколи не мав та не має на даний час. 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів отримання відповідачем кредиту в розмірі 7500,00 грн., банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було. 
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. 
На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений товариством з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр”судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а також враховуючи той факт, що його апеляційну скаргу задоволено, відповідно до ст. 141 ЦПК України з товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1362,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                 П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року — скасувати.
В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — відмовити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий Центр” на користь держави судовий збір в розмірі 1362,00 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко