УХВАЛА

29 листопада 2022 року 
м. Київ

справа №600/6204/21-а
адміністративне провадження № К/990/32454/22  

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Шевцової Н.В.,  Мацедонської В.Е., 

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №600/6204/21-а  за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
21 листопада 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області (ГУ НП у Чернівецькій області) в якому просив:
-визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП в Чернівецькій області від 12 жовтня 2021 року № 622 «Про застосування дисциплінарного стягнення» щодо застосування до старшого інспектора відділення охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог Присяги працівника поліції, пп.2.5, а) 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 3, 4, 6, 11, 13, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1, абзацу 7 пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07 листопада 2018 року № 893;
- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП в Чернівецькій області від 18 жовтня 2021 року №209 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 18 жовтня 2021 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора відділу охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області;
- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу охорони адмінбудинків центру забезпечення Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області з 19 жовтня 2021 року;
- стягнути з ГУ НП в Чернівецькій області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19 жовтня 2021 року по день фактичного поновлення на службі з обов`язковим відрахуванням усіх платежів та податків до відповідних фондів та фіскальної служби.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року, відмовлено у задоволенні позову.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі посилається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник просить врахувати, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ОСОБА_1 , який з одного боку займав високу посаду та станом на день виникнення спірних правовідносин відповідав за весь комплекс завдань з питань організації та контролю за несенням служби по забезпеченню охорони та пропускного режиму на адміністративних об`єктах ГУНП в Чернівецькій області, а з другого боку став жертвою негласного переслідування з боку свого керівництва.
Позивач зазначає, що дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу з огляду на те, що оскаржуваний наказ з безпідставним та невмотивованим застосуванням до позивача такої крайньої міри покарання як звільнення зі служби в поліції призвів до непоправних наслідків для життя та подальшої кар`єри позивача і є абсолютно неспіврозмірним з порушеннями, вчинення яких йому приписують. Позивач вже рік не працює та залишився без засобів до існування через те, що суди не вивчили подані ним докази та проігнорували всі доводи позовної заяви та апеляційної скарги.
Верховний Суд наголошує, що вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. При цьому, Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались потребують судового втручання, проте в касаційній скарзі скаржник обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява №             21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328,  333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №600/6204/21-а  за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич Н.В. Шевцова   В.Е. Мацедонська