ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2022 року 
м. Київ
справа № 520/18550/2020
адміністративне провадження № К/9901/34180/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Соколова В. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 (колегія суддів у складі: Русанової В. Б., Перцової Т. С., Жигилія С. П.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 23.11.2020 № 62-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації;
- стягнути з Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.11.2020 (наступний за датою звільнення робочий день) по день постановлення судового рішення в справі;
- в разі задоволення позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації допустити виконання рішення суду в цій частині до негайного виконання. 
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом відповідача від 23.11.2020 № 62-к його звільнено з посади заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації у зв`язку зі зміною структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності та штату державних службовців. На думку позивача, вказаний наказ прийнятий з порушенням ряду норм чинного законодавства, зокрема, процедури скорочення посади, яку займав позивач. Так, жодних внесень до структури департаменту фактично не вносилось, наказ про звільнення позивача прийнятий за підписом директора департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, а не головою Харківської обласної державної адміністрації особою, тобто за відсутністю повноважень особи, яка його прийняла, а також при проведенні процедури скорочення посади не застосовано статтю 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та не запропоновано ОСОБА_1 будь-якої вакантної посади в департаменті.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 23.10.2015 № 553-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації - начальника управління фінансових ресурсів, про що здійснено запис у трудовій книжці позивача.
Наказом від 02.10.2017 № 24-к позивача переведено з займаної посади на посаду заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації.
Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 17.06.2020 № 349 «Про внесення змін до структури Харківської обласної державної адміністрації» з метою удосконалення організації структури Харківської обласної державної адміністрації було зобов`язано визначити структуру обласної державної адміністрації згідно з переліком структурних підрозділів обласної державної адміністрації (додаток 1) та затвердити граничну чисельність працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації (додаток 2).
Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 21.08.2020 № 186-к з 25.08.2020 виконання обов`язків директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації покладено на ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2005 № 179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» (зі змінами), розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 17.06.2020 № 349 «Про внесення змін до структури Харківської обласної державної адміністрації», та з метою оптимізації структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації видано наказ від 27.08.2020 № 35-к, яким затверджено структуру Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, зокрема, скорочено посаду заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації в наслідок зміни структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації без скорочення чисельності та штату державних службовців. 
Наказом Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 31.08.2020 № 36-к введено в дію штатний розпис Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації.
Наказом Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 01.09.2020 № 37-к наказано попередити ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації про наступне вивільнення, у зв`язку зі скороченням посади заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації без скорочення чисельності та штату державних службовців з посиланням на статті 5, 87 Закону № 889-VIII, статті 49-2 КЗпП України.
Згідно з попередженням про наступне вивільнення від 01.09.2020 № 01-38/2410, відповідно до статей 5, 87 Закону України «Про державну службу», статті 49-2 КЗпП України, наказів директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 № 35-к, від 31.08.2020 № 36-к попереджено ОСОБА_1 про наступне вивільнення, у зв`язку зі скороченням посади заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації без скорочення чисельності та штату державних службовців, по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення цього попередження з виплатою згідно з частиною 4 цієї статті вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Позивач відмовився від ознайомлення з наказом Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 01.09.2020 № 37-к та попередженням про наступне вивільнення від 01.09.2020 № 01-38/2410, про що відповідачем складено акт від 16.09.2020.
Наказом Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, за підписом т.в.о. директора Департаменту ОСОБА_3 від 23.11.2020 № 62-к, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», пункту 1 частини першої, частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу», статті 83 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про відпустки», наказів Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 № 35-к «Про упорядкування структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації», від 31.08.2020 № 36-к «Про введення в дію штатного розпису на 2020 рік Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації», від 01.09.2020 № 37-к «Про попередження про наступне вивільнення», керуючись статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» звільнено ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, 23.11.2020, у зв`язку зі скороченням посади заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації без скорочення чисельності та штату державних службовців, з виплатою грошової компенсації за 45 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Не погодившись із звільненням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок зобов`язання запропонувати усі вакантні посади законодавчо був скасований внесенням змін у Закон України «Про державну службу» Законом України від 14.01.2020 № 440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та встановлено право суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). Також суд зазначив, що після внесення змін до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» законодавцем врегульовано процедуру припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у тому числі скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури, а тому дія норм законодавства про працю не поширюється на державних службовців у цій частині відносин. Таким чином, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача  відповідачем дотримано приписи законодавства, що регулюють питання звільнення державних службовців з державної служби. 
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що законодавчо визначено дискреційні повноваження керівника структурного підрозділу місцевої державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права прийняття рішень щодо затвердження структури структурного підрозділу, загальної чисельності та штату структурного підрозділу місцевої державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права, а також внесення змін до цих рішень. За загальним правилом власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган сам вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, якщо інше не встановлено для нього нормативно-правовим актом. Також суд зазначив, що питання про доцільність скорочення посад, чисельності працівників, структури підприємства, установи, організації судом не обговорюється, оскільки, це було б втручанням у доцільність такого підприємства, установи, організації. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність повноважень директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на звільнення його заступника.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 23.11.2020 № 62-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації з 24.11.2020. Стягнуто з Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 129 434,76 грн за період з 24.11.2020 по 17.08.2021.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що саме до повноважень виконуючого обов`язки директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 відносились питання щодо затвердження структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, а також прийняття наказу про звільнення позивача з займаної посади. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції про те, що частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент звільнення позивача встановлено право, а не обов`язок керівника державної служби пропонувати вакантні посади державної служби та право переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, без обов`язкового проведення конкурсу, що свідчить про відсутність у відповідача обов`язку перед звільненням позивача запропонувати йому усі вакантні посади, у тому числі, вакантні посади, які були рівнозначними посаді, займаній позивачем, та відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача. Аналізуючи вказану норму суд апеляційної інстанції, з посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.06.2021 у справі № 440/1964/20, від 15.07.2021 у справі №  140/6353/20, дійшов висновку, що саме за наявності будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі суб`єкт призначення ініціює відповідну пропозицію державному службовцю. Суд зазначив, що сторонами визнається, що на момент звільнення позивача з державної служби у Департаменті капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації були наявні вакантні посади. Однак, з моменту попередження позивача про наступне вивільнення (16.09.2020) і по дату звільнення з державної служби (23.11.2020), жодної з наявних вакантних посад, які позивач міг би обіймати відповідно до своєї кваліфікації, йому запропоновано не було. Враховуючи, що відповідачем не було запропоновано позивачу жодної з вакантних посад, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну  службу» відповідачем не було дотримано процедури звільнення.
Щодо висновків суду першої інстанції та посилання відповідача на те, що частина третя статті 87 Закону України «Про державну службу» надавала право, а не встановлювала обов`язок пропонувати вакантні посади, колегія суддів урахувала правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.11.2020 у справі № 640/3456/20. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що у подальшому законодавцем внесено зміни до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», якими встановлено обов`язок роботодавця пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби у випадку звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», що є, на думку суду, більш сприятливими для державних службовців.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Касаційна скарга відповідача подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано частину третю статті 87 Закону України «Про державну службу» без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 640/11024/20, якою надано чіткий аналіз та повну оцінку частині третій статті 87 Закону України «Про державну службу» з чіткою конкретизацією вжитого у зазначеній нормі права слова «може».
Наголошує на тому, що не відповідає дійсності посилання суду апеляційної інстанції на те, що у справі № 640/11024/20 касаційним судом надавалась оцінка іншій редакції частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу». Водночас саме по справі № 640/3456/20, яку урахував суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, Верховним Судом проаналізована частина третя статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції від 25.09.2019, яку було змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 № 117-ІХ.
Також скаржник вважає безпідставним та упередженим зауваження суду апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що у подальшому законодавцем внесено зміни до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», якими встановлено обов`язок роботодавця пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби у випадку звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», що більш сприятливими для державних службовців, оскільки зазначені зміни до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» були внесені Законом України від 23.02.2021 № 1285-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», який набрав чинності 06.03.2021, тобто після прийняття наказу про звільнення позивача.
Позиція інших учасників справи
Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Рух касаційної скарги 
13.09.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 520/18550/2020.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 04.10.2021 № 1886/0/78-21 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 520/18550/2020 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк  Н. М., який входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко  Ж.  М., суддів Жука А. В., Соколова В. М. для розгляду судової справи № 520/18550/2020.
Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2021 відкрито касаційне провадження за скаргою Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021.
Ухвалою Верховного Суду від 09.11.2022 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права та акти їхнього застосування.  
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною шостою статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).
Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до частини другої та третьої статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Абзацом 2 пункту 3-1 частини першої статті 17 Закону № 889-VIІІ визначено, що повноваження керівника державної служби здійснюють у місцевих державних адміністраціях керівник структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права - у такому підрозділі.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 17 Закону № 889-VIІІ керівник державної служби: організовує планування роботи з персоналом державного органу, в тому числі організовує проведення конкурсів на зайняття посад державної служби категорій «Б» і «В», забезпечує прозорість і об`єктивність таких конкурсів відповідно до вимог цього Закону; призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій «Б» і «В», звільняє з таких посад відповідно до цього Закону.
Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIІІ встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 09.04.1999 № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон № 586-XIV) керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій зі статусом юридичних осіб публічного права здійснюють визначені Законом № 889-VIII повноваження керівника державної служби у цих структурних підрозділах.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає КЗпП України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Частиною п`ятою статті 40 КЗпП України визначено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.
Згідно з частиною шостою статті 49-2 КЗпП України, вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Згідно з пунктом 11 Положення про Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 11.08.2017 № 397, директор Департаменту, серед іншого, затверджує структуру Департаменту, положення про структурні підрозділи Департаменту і функціональні обов`язки його працівників, призначає на посади та звільняє з посад, у порядку передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців Департаменту, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 9 Положення про Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 20.11.2020 № 743, директор Департаменту, серед іншого, затверджує положення про структурні підрозділи Департаменту та посадові інструкції працівників Департаменту та розподіляє обов`язки між ними; видає у межах своїх повноважень накази, організовує і контролює їх виконання.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації відкрито з підстав, передбачених пунктом 1  частини четвертої статті 328 КАС України.
Предметом спору у справі, що розглядається, є звільнення позивача з посади заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої 87 Закону № 889-VIII (у зв`язку зі скороченням посади державної служби без скорочення чисельності та штату державних службовців).
Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, дійшов висновку про порушення роботодавцем процедури звільнення позивача.
Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законом № 889-VIII у редакції, чинній на момент їх виникнення, та норми якого є спеціальними, а також КЗпП України у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це не йдеться у спеціальному законі.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09.02.1999 № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 21.08.2020 № 186-к з 25.08.2020 виконання обов`язків директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації покладено на ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2005 № 179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрації» (зі змінами), розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 17.06.2020 № 349 «Про внесення змін до структури Харківської обласної державної адміністрації», та з метою оптимізації структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації видано наказ від 27.08.2020 № 35-к, яким затверджено структуру Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, зокрема, скорочено посаду заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації в наслідок зміни структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації без скорочення чисельності та штату державних службовців. 
Наказом Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 31.08.2020 № 36-к введено в дію штатний розпис Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації.
Також встановлено, що позивача звільнено з посади заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису державного органу згідно з наказами т.в.о. директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 № 35-к «Про упорядкування структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації», від 31.08.2020 № 36-к «Про введення в дію штатного розпису на 2020 рік Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації», від 01.09.2020 № 37-к «Про попередження про наступне вивільнення» та відповідно до письмового попередження про наступне вивільнення із займаної посади, на підставі пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
Зі змісту наказу від 01.09.2020 № 37-к «Про попередження про наступне вивільнення» та письмового попередження від 01.09.2020 № 01-38/2410 встановлено, що припинення державної служби позивача за ініціативою відповідача здійснено у зв`язку зі скороченням посади без скорочення чисельності та штату державних службовців, з посиланням на статті 5, 87 Закону № 889-VIII, статті 49-2 КЗпП України.
Позивач відмовився від ознайомлення з наказом Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 01.09.2020 № 37-к та попередженням про наступне вивільнення від 01.09.2020 № 01-38/2410, про що відповідачем складено акт від 16.09.2020. 
Як вже зазначалося вище, згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон № 889-VIII у редакції Закону України від 14.01.2020 № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» (далі - Закон № 440-IX), який набрав чинності 13.02.2020.
Законом № 440- IX були внесені зміни  у частину третю статті 87 Закону № 889-VIII (доповнено новим абзацом першим), згідно з яким суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
При цьому аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що вжите у частині третій статті 87 Закону № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.
Аналізуючи аргументи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом неодноразово викладалася правова позиція щодо правильного розуміння сутності нормативного врегулювання процедури звільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №  889-VIII у редакції Закону № 440-ІХ (зокрема, постанови від 28.07.2021 №  640/11024/20, від 08.12.2021 у справі № 380/3646/20, від 23.12.2021 у справі № 380/3551/20, від 16.02.2022 у справі  №  380/3389/20, від 22.02.2022 у справі № 380/3547/20, від 09.06.2022 у справі № 380/3269/20, від 09.08.2022 у справі № 380/3596/20, від 09.08.2022 у справі № 380/3670/20, від 10.08.2022 у справі №  380/3302/20).
Верховний Суд у вищенаведених справах з подібними правовідносинами зазначив, що аналіз положень Закону № 889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу, свідчить, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.
Слід зазначити, що редакція статті 87 Закону № 889-VIIІ зі змінами, внесеними згідно із Законом №  440-ІХ, які набрали чинності 13.02.2020, була чинною на момент попередження (16.09.2020) позивача про наступне звільнення та прийняття оскаржуваного наказу про звільнення (23.11.2020) та підлягала застосуванню.
Наведене свідчить про відсутність розбіжності позицій/підходів до розуміння/тлумачення частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, яка й спричинила виникнення спору у цій справі.
Крім того, вищевказане відповідає висновкам, які містяться у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі  № 140/6353/20, у пункті 42 якої вказано, що оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону № 889-VIII станом на момент початку процедури звільнення позивача, а саме на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне звільнення так само і на час видання оскаржуваного наказу від 17.04.2020 № 221-о «Про звільнення» було врегульовано процедуру звільнення державного службовця у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників, то в цьому випадку підлягають застосуванню норми спеціального законодавства (Закон № 889-VIII у редакції з 13.02.2020).
За змістом роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020  № 86р/з при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.
Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент звільнення позивача із займаної посади врегульована положеннями Закону № 889-VIII.
Отже, аналізуючи положення Закону № 889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу, на думку колегії суддів, суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин в цій частині положень КЗпП України, оскільки це питання було врегульовано законодавцем, який вніс зміни до профільного Закону, шляхом виключення з попередньої редакції речення, яке означало наявність обов`язку суб`єкта призначення виконати такий обов`язок.
Указаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.09.2022 у справі № 380/7530/20.
Відтак, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, Верховний Суд дійшов висновку про дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури при вирішенні питання щодо звільнення позивача.
Окрім того, Верховний Суд звертає увагу, що на час прийняття постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та на час виникнення спірних правовідносин правове регулювання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення змінилося. 
З огляду на наведене, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що при звільненні позивача відповідачем дотримано приписи законодавства, що регулюють питання звільнення державних службовців з державної служби. 
Разом з тим, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що саме до повноважень виконуючого обов`язки директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 відносились питання щодо затвердження структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, а також прийняття наказу про звільнення позивача з займаної посади, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до Посадової інструкції заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 від 15.01.2019 заступник директора Департаменту знаходиться в безпосередній підпорядкованості директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації. Заступник директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації призначається, переміщується та звільняється з посади головою Харківської обласної державної адміністрації за поданням директора Департаменту та погодження із заступником голови державної адміністрації, згідно з розподілом обов`язків.
Поряд з тим, частиною третьою статті 11 Закону № 586-XIV встановлено, що керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій зі статусом юридичних осіб публічного права здійснюють визначені Законом № 889-VIII повноваження керівника державної служби у цих структурних підрозділах. 
Абзацом 2 пункту 3-1 частини першої статті 17 Закону № 889-VIІІ визначено, що повноваження керівника державної служби здійснюють у місцевих державних адміністраціях керівник структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права - у такому підрозділі.
Пунктами 1, 4 частини другої статті 17 Закону № 889-VIІІ передбачено, що керівник державної служби: організовує планування роботи з персоналом державного органу, в тому числі організовує проведення конкурсів на зайняття посад державної служби категорій «Б» і «В», забезпечує прозорість і об`єктивність таких конкурсів відповідно до вимог цього Закону; призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій «Б» і «В», звільняє з таких посад відповідно до цього Закону. 
Згідно з пунктом 11 Положення про Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 11.08.2017 № 397, директор Департаменту, серед іншого, затверджує структуру Департаменту, положення про структурні підрозділи Департаменту і функціональні обов`язки його працівників, призначає на посади та звільняє з посад, у порядку передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців Департаменту, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Вказані положення, як встановлено судом першої інстанції, узгоджуються з приписами, викладеними пунктом 9 Положення про Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 20.11.2020 року № 743 (чинного на момент звільнення позивача).
Враховуючи наведені норми, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що законодавчо визначено дискреційні повноваження керівника структурного підрозділу місцевої державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права прийняття рішень щодо затвердження структури структурного підрозділу, загальної чисельності та штату структурного підрозділу місцевої державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права, а також внесення змін до цих рішень. 
Крім того, судами правильно зазначено, що за загальним правилом власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган сам вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, якщо інше не встановлено для нього нормативно-правовим актом. Питання про доцільність скорочення посад, чисельності працівників, структури підприємства, установи, організації судом не обговорюється, оскільки, це було б втручанням у доцільність такого підприємства, установи, організації.
Указана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі № 580/2623/19.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що наказ Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 № 35-к, яким затверджено структуру Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, внесено зміни до штатного розпису Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, скорочено посаду заступника директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації внаслідок зміни структури Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації без скорочення чисельності та штату державних службовців, виведено зі штатного розпису посаду головного спеціаліста загального відділу Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, був прийнятий з метою економії заробітної плати Департаменту та оптимізації та впорядкування структури департаменту.
Також судом першої інстанції встановлено, що зазначеним наказом введено до штатного розпису посади головного спеціаліста з внутрішнього аудиту та головного спеціаліста із закупівель Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації.
Вказані зміни відображені у напрямку діяльності Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації у Положенні про Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації у новій редакції від 20.11.2020 № 743.
При порівнянні судом першої інстанції встановлено, що функціональні обов`язки введених до штатного розпису посад не відповідають функціональним обов`язкам посад, які скорочено/виведено зі штатного розпису.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що Департамент капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Харківської обласної державної адміністрації зі статусом юридичної особи. На час звільнення позивача з посади, виконуючим обов`язки директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації був ОСОБА_3 , згідно з розпорядженням голови Харківської обласної адміністрації від 21.08.2020.
Враховуючи вищевикладене, суди дійшли правильного висновку про наявність повноважень директора Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації на звільнення його заступника.
Відтак, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, Верховний Суд дійшов до висновку про дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури при вирішенні питання щодо звільнення позивача.
За таких обставин, Верховний Суд приймає доводи касаційної скарги Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації  і констатує, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне тлумачення частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII і дійшов хибного висновку, що звільнення позивача відбулось із порушенням норм чинного законодавства.
Щодо відхилення судом апеляційної інстанції посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.07.2021 у справі № 640/11024/20, оскільки, на думку суду,  правовідносини у цій справі не є тотожними справі, що розглядається, Верховний Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №  14-166цс20, пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Варто зауважити, що Верховний Суд у постанові від 28.07.2021 у справі № 640/11024/20 аналізував, зокрема частину третю статті 87 Закону № 889-VIII у редакції Закону № 440-ІХ, та дійшов висновку, що вжите у частині третій статті 87 Закону № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.
Отже, хоча спірні правовідносини у цій справі та у справі № 640/11024/20 не є тотожними, але постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 640/11024/20 містить висновок щодо застосування частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII у редакції Закону № 440-ІХ.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Відповідно до частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Переглянувши постанову суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду апеляційної інстанції в цій справі ґрунтуються на неправильному застосуванні статті 87 Закону № 889-VII, суперечать правовій позиції Верховного Суду, сформованій у справах, спір у яких виник за подібних правовідносин; висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду; натомість судом апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду, яке відповідає закону, скасовано помилково, тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати цю постанову повністю і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації задовольнити.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 скасувати і залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук   В.М. Соколов