ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/1290/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року (головуючий суддя Петренко О.С.)
в адміністративній справі №340/1290/22 за позовом  ОСОБА_1   до відповідача Гайворонського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Голованіському районі Кіровградської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)    про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 14.02.2022 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача  Гайворонського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Голованіському районі Кіровградської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови внести зміни до актового запису №70 про народження ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2., складеного Гайворонським відділом РАЦС, а саме: змінити національність батька ОСОБА_2 з "українець" на "поляк";
- зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису №70 про народження ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2., складеного Гайворонським відділом РАЦС, а саме: змінити національність батька ОСОБА_2 з "українець" на "поляк".
Позов обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою щодо внесення змін до актового запису про народження, а саме виправлення національності його батька ОСОБА_2 з "українець" на "поляк", в зв`язку з тим, що останній за національним походженням є поляк. 08.02.2022 року відповідачем надано відповідь листом за №2-22.4-22, відповідно до якої відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження, а саме - виправлення національності його батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк» в актовому записі про народження №70 від 31.03.1974.          
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції мотивував тим, що в документах доданих до позовної заяви та тих, що були дослідженні при прийнятті відповідачем рішення, відсутні відомості про належність батька позивача до польської національності, що свідчить про те, що батько позивача за життя не виявляв бажання свого визначення про належність до такої.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вказує, що згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого Гайворонським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, № витягу 0016986945 від 12.085.2016, батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 . В графі національність - поляк. Таким чином, у встановлений законом спосіб, встановлена приналежність батька позивача до польської національності і свідчить про його належність до польського походження, коріння і народу.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо внесення змін до актового запису про народження, а саме виправлення національності його батька ОСОБА_2 з "українець" на "поляк", в зв`язку з тим, що останній за національним походженням є поляк.
08.02.2022 року відповідачем надано відповідь листом за №2-22.4-22, відповідно до якої відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження, а саме - виправлення національності його батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк» в актовому записі про народження №70 від 31.03.1974. Підстава відмови: питання зміни національності громадянина України регулювався Указом Президента України від 31.12.1991 року №24 "Про порядок зміни громадянами України національності", відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16 річного віку та одержанні паспорту прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Вказаний указ втратив чинність. Відповідач вказує, що законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини.
Позивач вважає протиправною відмову відповідача.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Закону України "Про національні меншини в Україні", норми Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Державній реєстрації, відповідно до цього Закону, підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.
Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
При цьому, статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
В свою чергу, частиною 1 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. 
За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. 
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Слід взяти до уваги, що статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. 
Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Відповідно до частини 2 статті 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Приписами частини 5 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" обумовлено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.
Так, наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (Правила №96/5), пунктом 2.6 яких визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
При цьому, пунктом 2.7 Правил №96/5 передбачено, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.
Водночас, частиною 2 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: 
- особи, щодо якої складено актовий запис; 
- одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; 
- опікуна недієздатної особи; 
- спадкоємців померлого; 
- представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.
Наведені норми права кореспондуються з пункту 2.5 Правил №96/5.
Аналіз правових норм Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, а також положень КАС України дає підстави для висновку, що особа може звертатися щодо внесення змін в актовий запис, складений відносно неї; при цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи. Водночас особа, якій належать персональні дані, не може вимагати їх зміни в актових записах, складених відносно іншої особи.
Особи, які наділені правом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо внесення виправлення чи зміни в актовий запис цивільного стану визначені частиною 2 статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та пунктом 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5.
Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що особа може звертатися щодо внесення змін в актовий запис, складений відносно неї; при цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи. 
Водночас особа, якій належать персональні дані, не може вимагати їх зміни в актових записах, складених відносно іншої особи, крім випадків, коли один із батьків, опікун чи піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, представник органу опіки та піклування звертається з відповідною вимогою в інтересах та стосовно актового запису щодо особи, яка має право на подання такої заяви, однак внаслідок недієздатності (обмеженої, часткової чи неповної дієздатності) не може скористатися цим правом особисто.
Такий висновок узгоджується з висновком, що викладений Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 у справі №822/1064/17.
Підставою звернення позивача до суду слугувала відмова відповідача щодо внесення змін до актового запису про народження №70 від 31.03.1974, щодо внесення виправлення національності його батька з "українець" на "поляк", при цьому, зміни про які просить позивач, стосуються безпосередньо його померлого батька.
Матеріалами справи підтверджується, що в документах доданих до позовної заяви та тих, що були дослідженні при винесенні відповідачем рішення, відсутні відомості про належність батька позивача до польської національності.
Аналіз зазначених обставин дає підстави для висновку, що батько позивача за своє життя не виявляв бажання щодо визначення своєї належності до польської національності.
Також слід зазначити, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. 
Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист своїх власних прав, свобод та інтересів. 
Розглядаючи справу про внесення змін до актового запису щодо персональних даних батька позивача необхідно брати до уваги і власне ставлення цієї особи до таких змін. 
Проте, у даному випадку, власна воля померлої особи, щодо цих питань не може бути встановлена.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що батько позивача за життя звертався до суду з подібним позовом, отже волевиявлення щодо внесення змін відносно своєї національності у відповідних документах не виявляв, інших осіб на такі дії також не уповноважував. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, на даний час син (позивач) не має правових підстав визначати за батька (який помер) належність батька до відповідної національності. При цьому позивач може вирішити питання щодо своєї національності шляхом звернення з відповідною заявою.
Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстави для задоволення заявлених позовних вимог.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що оскільки згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135  Сімейного кодексу України, виданого Гайворонським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, № витягу 0016986945 від 12.08.2016, батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 . В графі національність - поляк, відтак, у встановлений законом спосіб, встановлена приналежність батька позивача до польської національності і свідчить про його належність до польського походження, коріння і народу, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивач може вирішити питання щодо свої національності, шляхом звернення з відповідною заявою.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати апеляційного розгляду справи та характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.    241-245,    250,    311,    316,    321,    322, 328, 329        КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 20.10.2022 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
  
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова