ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 листопада 2022 року	м. Дніпро	справа № 184/2619/21(2-а/184/43/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 
на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року в адміністративній справі № 184/2619/21 (суддя І інстанції – Коваль А.М.)
за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністрат ивне правопорушення від 29.11.2021 серії ЕАО № 509017, винесену інспектором роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Рутковським О.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року позов задоволений.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування скарги зазначив, що суд не дослідив наявність скоєного позивачем правопорушення, яке мало місце, а всупереч цьому прийняв пояснення позивача, як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи. 
Позивач своїм процесуальним правом на подачу відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
29.11.2021 інспектором роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Рутковським О.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач, керуючи транспортним засобом MAN TGА 18.480, днз НОМЕР_1 , з напівпричипом ВЕСТТ, днз НОМЕР_2 , в Дніпропетровській області, Новомосковському районі, на а/д М04, 225 км, при перевезенні негабаритного вантажу рухався без відповідного погодження, чим порушив ч. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001. (а.с. 5)
Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 132-1 КУПАП, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач порушив ч. 4 Постанови КМУ від 18.01.2001 № 30 «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП України, відповідачем суду не надано.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлюються Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі – Правила № 30).
Відповідно до п. 2 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.
За приписами п. 22.5 Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги – 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах – 4,35 м), за довжиною – 22 м (для маршрутних транспортних засобів – 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах – до 40 т; для контейнеровозів – понад 44 т, на встановлених для них маршрутах – до 46 т), навантаження на одиночну вісь – 11 т (для автобусів, тролейбусів – 11,5 т), здвоєні осі – 16 т, строєні – 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь – 11 т, здвоєні осі – 18 т, строєні – 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Згідно з підпунктами 1, 4 п. 4 Правил № 30 Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно з пп. 4 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі – Порядок № 879) (чинний на час винесення оскарженої постанови) габаритно-ваговий контроль – контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Пунктами 3 та 15 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Відповідно до наведених норм рух (проїзд) великогабаритних транспортних засобів (з вантажем або без нього), так і перевезення великогабаритних транспортних засобів (з вантажем або без нього) автомобільними дорогами здійснюється за спеціальними правилами встановленими законом. Такий рух здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють, зокрема, уповноважені підрозділи Національної поліції. Такий контроль включає, в тому числі, перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам.
Частиною 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Позивачем до позову долучено дозвіл від 29.11.2021 № 2021-13851201-1440 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні MAN TGA 18.480, НОМЕР_1 , причіп: ВЕСТТ 975310, НОМЕР_3 , відповідно до якого позивач має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: довжина 23,00 м.; ширина 3,5 м.; висота 4,49 м.; загальна вага автопоїзду з вантажем 44,00 т.; навантаження на найбільш навантажену вісь 12,00 т.; вантаж виступає за задній габарит ТЗ на 3,00 м в тому числі і трасою М-30. (а.с. 8)
На час прийняття оскарженої постанови чинною була постанова Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 55 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» (далі – Перелік). Разом з тим, як правильно в позові зазначив позивач, у вказаному переліку автомобільна дорога М-04 (04) відсутня, проте наявна міжнародна автомобільна дорога М-30 Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через мм. Вінницю, Кропивницький), на пересування якою позивач мав дозвіл.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що міжнародна автомобільна дорога М-04 Знам`янка – Луганськ – Ізварине (на м. Волгоград через мм. Дніпро, Донецьк) була зазначена у Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення у його первісній редакції, проте постановою КМУ від 28 квітня 2021 року № 416 внесені змін в додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 55, а саме у розділі «Міжнародні автомобільні дороги» виключено позиції «Знам`янка - Луганськ – Ізварине (на м. Волгоград через мм. Дніпро, Донецьк) М-04 640,5» та «Стрий – Тернопіль – Кропивницький – Знам`янка (через м. Вінницю) М-12  774,4», натомість Перелік доповнений позицією «Стрий – Умань – Дніпро – Ізварине (через мм. Вінницю, Кропивницький) М-30 1418,2». Зазначені зміни набули чинності 29 квітня 2021 року.
Позивач в позові зазначив, що вказана у Переліку траса М-30 (Стрий - Умань - Дніпро – Ізварине) створена шляхом об`єднання доріг М-12 та М-04, у зв`язку з чим ці дороги і відсутні у цьому Переліку. Такі доводи позивача відповідачем жодним чином ні у відзиві ні в апеляційній скарзі не спростовані. Натомість дозвіл на проїзд по дорозі М-30 у позивача є в наявності, що виключає його відповідальність за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. 
Оскільки доказів вини позивача у правопорушенні відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення. 
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року в адміністративній справі № 184/2619/21 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко