СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року                                    м. Харків                        Справа № 917/375/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І. , суддя  Тихий П.В.

без участі представників сторін,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вх. № 869 П/1),
на рішення господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 (суддя Мацко О.С., ухвалене в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи 02.08.2022, повний текст складено 02.08.2022),
у справі № 917/375/22,
за позовом: Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича, с. Наріжжя, Семенівського району Полтавської області,
до відповідача: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,
про стягнення 93757,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Білоус Володимир Іванович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 93757,89 грн. заборгованості за укладеним сторонами договором на розробку проектної документації № 89 від 16.04.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором на розробку проектної документації № 89 від 16.04.2020, укладеним між сторонами, в частині оплати за виконанні позивачем роботи у сумі 93757,89 грн. 
Нормативно позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на ст. ст. ст. 526, 530, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/375/22 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича 93757,89 грн. заборгованості за договором на розробку проектної документації № 89 від 16.04.2020 р, 2481,00 грн. судового збору; 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Суд першої інстанції встановив, що 16.04.2020 між Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради укладений договір № 89 на розробку проектної документації на об`єкт: “Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Степана Халтуріна № 4 у місті Полтава”.
Місцевим господарським судом встановлено, що факт виконання робіт підтверджується наявним в матеріалах справи актом здачі-приймання виконаних робіт № 89/20 від 06.07.2021 (підписаний сторонами спору), в якому вказано, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість складає 93757,89 грн., у тому числі ЄП 5%: 4687,89 грн. Отримано авансовий платіж – 0.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 93757,89 грн. основного боргу за виконані роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, а також враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволено, а витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені у розмірі 3500,00 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/375/22, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, а також стягнути з Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича понесені відповідачем судові витрати.
На переконання апелянта, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до ухвалення необґрунтовано рішення.
Апелянт вважає, що твердження позивача про виконання ним робіт не відповідає дійсності, акт здачі-приймання робіт від 06.07.2021 та проектна документація у відповідача відсутні, акт здачі-приймання робіт від 06.07.2021 не відображався в регістрах бухгалтерського обліку Управління.
На думку апелянта, суд першої інстанції обмежив доступ відповідача до суду та не провів розгляд справи в загальному проваджені з викликом сторін. 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив, у клопотанні відповідача про витребування доказів.

Східним апеляційним господарським судом отримано від Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Обґрунтовуючи свій відзив, позивач підтримує свою позицію по справі і викладені у рішенні суду першої інстанції висновки.
Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу зроблено заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.
До відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано: копія додаткової угоди №1 від 21.10.2022 до договору про надання правової допомоги №89/х-4, акт наданих послуг, квитанція про сплату та опис вкладення у цінний лист про направлення відповідачу відзиву з додатками.
Відповідачем не надано заперечень проти заяви позивача про розподіл судових витрат.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/375/22.
Апеляційна скарга призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, з огляду на положення частини 10 статті 270 цього Кодексу (ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта,  перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

16.04.2020 між Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради укладений договір № 89 на розробку проектної документації на об`єкт: “Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Степана Халтуріна № 4 у місті Полтава” (а.с. 7-12).
Відповідно до п. 1.1 договору замовник (Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради) доручає, а підрядник (ФОП Білоус В.І.) зобов`язується відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: “Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Степана Халтуріна № 4 у місті Полтава”, відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно з п. 2.1. договору загальна ціна договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає: 75438,95 грн., у тому числі ЄП 5%: 3771,95 грн.
У п. 2.2 договору вказано, що договірна ціна може бути уточнена.
Згідно з 2.3. договору за розробку проектної документації замовник перерахує кошти підряднику на підставі акту (-ів) здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку (-ів).
Відповідно п. 2.4. договору розрахунки проводяться у безготівковій формі із застосуванням платіжного доручення.
Згідно з п. 2.7. договору вартість проектних робіт уточняється виходячи з вартості будівництва за підсумком глав 1-9, графа 4 зведеного кошторисного розрахунку в складі проектної документації, яка є предметом цього договору та такі зміни оформлюються додатковою угодою, в такому випадку коефіцієнт договірної ціни не може бути змінений в сторону збільшення/зменшення та проводиться у відповідність до коефіцієнта договірної ціни, передбаченого цим договором.
Відповідно до п. 2.9. договору замовник сплачує підрядникові за виконані роботи по мірі фінансування з бюджету. Бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, що передбачається згідно з ч. 1. ст. 23 Бюджетного кодексу України. Після фактичного затвердження кошторису чи внесення змін до нього суму бюджетних зобов`язань за договором може бути скориговано. Зобов`язання замовника, за цим договором виникають у разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних, призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів, а оплата здійснюється в межах виділених бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів.
Згідно з п. 4.1 договору по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.
Згідно з п. 4.2 договору проектна документація видається замовнику в чотирьох паперових примірниках.
Відповідно до п. 4.3 договору роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.
У п. 4.4 договору вказано, що замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Згідно з п. 5.2 договору строк закінчення робіт – 30.12.2020. У п.5.3 договору вказано, що термін закінчення робіт може бути перенесений за згодою сторін.
Згідно з п. 12.1 договору строк дії договору – по 30.12.2020, а у частині розрахунків – до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань.
Додатковою угодою № 1 від 23.12.2020 р. (а.с. 16-17) сторони внесли зміни у п. 2.1. п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема:
- визначили договірну вартість робіт у сумі 119 898,95 грн., у тому числі ЄП 5%: 5 994,95 грн. Сума фінансування у 2020 році 0,00 грн., сума фінансування у 2021 році 119 898,95 грн.;
- продовжили термін закінчення робіт 08.10.2021 р.;
- продовжили строк дії договору до 08.10.2021 р., а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань; а також виклали у новій редакції додатки № 1, № 2, № 3 та № 4 до договору.
Також позивач та відповідач підписали кошторис № 2 (форма № 2-П) на проектні роботи загальною вартістю 119 898,95 грн. (а.с. 19).
Додатковою угодою № 2 від 13.09.2021 р. (а.с. 22) сторони внесли зміни в п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема, узгодили строк закінчення робіт – 31.12.2021 р. та строк дії договору – до 31.12.2021 р., а також виклали у новій редакції додаток “Календарний графік виконання робіт” (а.с. 22).
Остаточно сторони підписали кошторис №2 (форма № 2-П) на проектні роботи загальною вартістю 93757,89 грн. (а. с. 25).
В підтвердження факту виконання робіт та прийняття їх відповідачем позивач надав до суду двостороннє підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт № 89/20 від 06.07.2021, в якому вказано, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті Замовником. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість складає 93757,89 грн., у тому числі ЄП 5%: 4     687,89 грн. Отримано авансовий платіж - 0 (а. с. 24).
23.12.2021 року позивач направив відповідачу за супровідним листом № 72 вимогу про оплату виконаної роботи, до якої додав копію договору № 89 від 16.04.2020, копію акту здачі-приймання виконаних робіт № 89/20 від 06.07.2021 та примірник рахунку-фактури № 89/20. Даний факт підтверджується описом вкладення у лист-експрес від 23.12.2021 (а.с. 26-27).
Позивач зазначає, що Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не здійснено оплату вартості виконаних робіт на суму 93757,89 грн. за договором на розробку проектної документації № 89 від 16.04.2020, у зв`язку з чим він звернувся до суду про стягнення з відповідача коштів у зазначеному розмірі.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Частиною 1 ст. 887 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
Згідно з п. 1 ч. 1 статті 889 ЦК України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.
У п. 3 ч. 1 статті 890 ЦК України вказано, що підрядник зобов`язаний, зокрема, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.
Згідно з ч. 2 ст. 887 ЦК до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 Господарського кодексу встановлює).

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Згідно з ч. 6 ст. 882 ЦК України замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що твердження позивача про виконання ним робіт не відповідає дійсності, акт здачі-приймання робіт              № 89/20 від 06.07.2021 та проектна документація у відповідача відсутні.

Колегія суддів, дослідивши доводи апелянта, встановила наступне.

У договорі № 89 від 16.04.2020 сторони погодили наступні умови прийняття та оплати робіт:
- п. 4.1 – по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок;
- п. 4.2 – проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках;
- п. 4.3 – роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт;
- п. 4.4 – замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Позивачем до позовної заяви додано копію акта № 89/20 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 89 від 16.04.2020, складений 06.07.2021 (а.с. 24), в якому вказано наступне:
- найменування об`єкта будівництва, етапи виконання робіт – “Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Степана Халтуріна № 4 у місті Полтава”;
- підрядник: Фізична особа-підприємець Білоус Володимир Іванович;
- замовник: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в особі начальника управління Сінельніка Сергія Володимировича;
- цей акт складено про те, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником;
- сторони претензій одна до одної не мають;
- загальна вартість складає 93757,89 грн.;
- отримано авансовий платіж – 0;
- належить до сплати 93757,89 грн.
У цьому акті вказано, що він підписаний замовником – начальником УЖКГ ВК ПМР Сінельником С.В. Підпис посвідчений гербовою печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.07.2021 (на дату складання акту № 89/20 здачі-приймання виконаних робіт) керівником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради вказаний Сінельнік Сергій Володимирович.
Акт також підписаний підрядником – Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем, посвідчений печаткою останнього.

З оскаржуваного рішення вбачається, що з листом, вх. № 4304 від 30.06.2022, позивач надав суду першої інстанції, оригінал акту № 89/20 від 06.07.2021.
Суд першої інстанції дослідив оригінал вказаного акту та встановив, що подана до матеріалів справи копія акту повністю відповідає його оригіналу.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідач не надав суду доказів того, що замовник заявляв підряднику про наявні відступи від умов договору або про недоліки робіт.
Натомість, у акті № 89/20 від 06.07.2021 замовник підтвердив, що виконані позивачем роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником; сторони претензій одна до одної не мають, належить до сплати 93757,89 грн.
Замовник – Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради – підписав акт № 89/20 від 06.07.2021 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 89 від 16.04.2020  без зауважень та посвідчив його гербовою печаткою.
Замовник прийняв роботи без зауважень.

Отже, той факт, що замовник прийняв роботи та не заявив жодних зауважень під час розгляду справи, відповідач в установленому порядку не спростував.
Таким чином, згідно з положеннями ч.1 ст. 853 ЦК України замовник втрачає право у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідач заперечує позовні вимоги з тих підстав, що позивач не надав акти виконаних робіт по кожному з етапів виконання цих робіт.
У п. 4.3. договору вказано, що роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.
Згідно з п. 4.4. договору замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Отже, за умовами договору та ст. 854 ЦК України не складення сторонами проміжних актів виконання окремих етапів робіт не звільняє замовника від оплати за кінцевим актом здачі-приймання робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 853 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
Відповідно до ч. 3 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
Відповідач не надав доказів направлення позивачу повідомлення про недоліки робіт після їх прийняття.

Згідно із статтею 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Відповідач не надав доказів звернення до позивача з вимогою виправити недоліки на підставі ст. 852 ЦК України.

В ч. 1 та ч. 2 ст. 849 ЦК України вказано, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
У п.п. 3.4.1 п. 3.4 договору зазначено, що замовник має право відмовитися від прийняття закінчених робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та цьому договорі, і не можуть бути усуненні підрядником, замовником або третьою особою.
Відповідач не надав доказів відмови від договору у порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України в зв`язку з невиконанням роботи позивачем чи на підставі п.п. 3.4.1 п. 3.4 договору.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, посилається на те, що в Управлінні відсутня проектно-кошторисна документація за договором.

Згідно з п. 4.2 договору проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках.
У п. 4.4. договору вказано, що замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Замовник – Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради – підписав акт № 89/20 від 06.07.2021  здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 89 від 16.04.2020 та зазначив у ньому, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.
Жодних зауважень щодо недостатності поданої документації замовник у акті не відобразив.
У п. 10.3 договору вказано, що підрядник погоджується з тим, що замовник має право без згоди підрядника розпоряджатися, передавати, тощо, проектну документацію, у тому числі для проведення коригування іншим організаціям чи будь-яким іншим способом відчужувати або змінювати отриману ним документацію, та використовувати окремі проектні рішення, втілені у документації.
Таким чином, після прийняття документації відповідач міг вільно розпоряджатися нею.

Стаття 855 ЦК України регулює розрахунки між сторонами у разі випадкового знищення предмета договору підряду або неможливості закінчення роботи. У цій статті вказано, якщо предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений або закінчення роботи стало неможливим без вини сторін, підрядник не має права вимагати плати за роботу. Підрядник має право на плату, якщо знищення предмета договору підряду або неможливість закінчення роботи сталися через недоліки матеріалу, переданого замовником, чи внаслідок його вказівок про спосіб виконання роботи або якщо таке знищення чи неможливість закінчення роботи сталися після пропущення замовником строку прийняття виконаної роботи.
Відповідач не довів належними доказами те, що предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений. Натомість у акті № 89/20 від 06.07.2021 відповідач підтвердив, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.
Посилання відповідача на те, що у нього відсутня проектно-кошторисна документація, після підписання керівником відповідача акту про прийняття виконаних робіт, не є підставою для непроведення розрахунку за прийняту роботу.
Відповідач не надав доказів звернення до позивача з проханням надати примірник документації у зв`язку з її втратою чи відсутністю з інших причин.

Наданий відповідачем наказ від 27.12.2021 про проведення інвентаризації є внутрішнім документом відповідача. Цей наказ не змінює умов договору і не скасовує підписаного відповідачем акту № 89/20 від 06.07.2021, за яким він прийняв роботи. 

До матеріалів справи долучено оригінал акту № 89/20 від 06.07.2021, яким повноважний працівник Управління – його керівник – підтвердив належне виконання позивачем робіт та  належну до сплати за роботи суму, проте розрахунок за виконані роботи відповідач не провів, чим порушив права позивача.
Отже, відповідач не довів належними доказами свої заперечення, не спростував факту підписання відповідачем акту № 89/20 від 06.07.2021, за яким він прийняв роботи.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги про стягнення 93757,89 грн. основного боргу за виконані роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач у позові просив також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включено 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Позивач просив суд першої інстанції стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради понесені Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем витрати на правову допомогу в сумі 3500,00 грн.
До позовної заяви Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем надано належним чином засвідчені копії договору про надання правової допомоги № 89/Х-4 від 21.02.2022 р., укладеного між Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем та адвокатом Сучковою Юлією Олександрівною, Акту наданих послуг № 89/Х-4 від 03.03.2022 р., квитанцій № 89/Х-4 від 03.03.2022 р. та свідоцтва про право Сучкової Юлії Олександрівни на заняття адвокатською діяльністю ПТ № 2010 від 23.01.2018.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 89/Х-4 від 21.02.2022 предметом даного договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління ЖКГ ВК Полтавської області.
Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), визначені у п. 1.1 даного договору. Сторони домовились, що гонорар Адвоката складає за надані юридичні послуги 3500,00 гривень.
В Акті наданих послуг № 89/Х-4 від 03.03.2022 сторони підтвердили, що адвокат Сучкова Ю.О. надала, а клієнт прийняв юридичні послуги згідно з договором про надання правової допомоги від 21.02.2022 та наведено детальний опис наданих послуг. Загальна вартість послуг згідно з вказаним Актом – 3500,00 грн.
За квитанцією № 89/Х-4 від 03.03.2022 позивач сплатив адвокату Сучковій Юлії Олександрівні 3500,00 грн. гонорару.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти відшкодування судових витрат, посилаючись на ч. 4 ст. 129 ГПК України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, вказаний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
Таким чином, враховуючи, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката та те, що позовні вимоги ФОП Білоуса В.І. у даній справі задоволено в повному обсязі, а витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені у розмірі 3500,00 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

На думку апелянта, суд першої інстанції обмежив доступ відповідача до суду та не провів розгляд справи в загальному проваджені з викликом сторін.

Колегія суддів, дослідивши доводи апелянта, встановила наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у спрощеному провадженні господарський суд розглядає малозначні справи. 
За приписами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на час вирішення питання судом першої інстанції є 248100,00 грн.). 
Ціна позову у даній справі становить 93757,89 грн.

Відповідно до п. 1 ч.6 ст.252 ГПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні зазначеного клопотання дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на те, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають розгляду у загальному позовному провадженні.

Колегія суддів дослідивши зазначений довід апелянта дійшла висновку, що судом першої інстанції клопотання відповідача про призначення справи до розгляду у порядку загального позовного провадження, розглянуто з дотриманням норм Господарського процесуального кодексу України. 
З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим господарським судом з дотриманням вимог процесуального законодавства розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотання про розгляд справи в суді апеляційної інстанції у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, від відповідача не надходило.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у клопотанні відповідача про витребування доказів.
Колегія суддів, розглянувши доводи апелянта, дійшла висновку про їх необґрунтованість, з огляду на наступне. 

Відповідно до статті 80 ГПК України,   учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Статтею 81 ГПК України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Однак, відповідачем не обґрунтовано, яких заходів він вжив для отримання витребуваних доказів самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів, як і не обґрунтовано причини неможливості отримати цей доказ самостійно.
Господарсько процесуальний кодекс України, ст.ст. 13, 74, 80, 81 ГПК України, покладає на учасників справи обов`язок з подання доказів, а суд лише у разі об`єктивної неможливості учасником справи подати відповідні докази може їх витребувати.
Проте, у даному випадку відповідачем таких об`єктивних причин не обґрунтовано.

З огляду на  викладене вище, враховуючи, що місцевий господарський суд дослідив та надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі  № 917/375/22 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича про розподіл судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу зроблено заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.
До відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано: копія додаткової угоди №1 від 21.10.2022 до договору про надання правової допомоги №89/х-4, акт наданих послуг, квитанція про сплату та опис вкладення у цінний лист про направлення відповідачу відзиву з додатками.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Згідно наданих заявником доказів вбачається, що між адвокатом Сучковою Ю.О. і ФОП Білоус В.І. (клієнт) укладено додаткову угоду №1 від 21.10.2022 до договору про надання правової допомоги № №89/х-4.
Відповідно до п. 1 додаткової угоди адвокат надає клієнту правову допомогу.
Згідно з п.2 додаткової угоди  клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), у разі супроводження (представництва клієнта) справи в господарському суді апеляційної інстанції, фіксований гонорар складає 2500,00 грн.
Між адвокатом Сучковою Ю.О. і ФОП Білоус В.І. складено акт наданих послуг №89/х-4ап від 19.11.2022, в якому перелічені надані послуги, за фіксованою ціною 2500,00 грн.

Матеріали справи свідчать про надання ФОП Білоус В.І. послуг з правничої допомоги адвокатом в суді апеляційної інстанції на суму 2500,00грн.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Наведена правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є співмірними із складністю роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, витрати позивача є доведеними та обґрунтованими. 

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що становлять 2500,00 грн, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, ст.ст. 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі №917/375/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі №917/375/22 залишити без змін.

Заяву Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (36020, м. Полтава, вул. Стрітенська, 19, код ЄДРПОУ 03365854) на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу, в суді апеляційної інстанції у сумі 2500,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    Т.Д. Геза

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко  

Суддя                                                                                           П.В. Тихий