Номер провадження: 22-ц/813/6251/22 
Справа № 503/497/15-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т.О.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 503/497/15-ц
Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6251/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів – Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Зеніної М.О.,

учасники справи: 
- позивач – Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
- відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Кодимського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді  Калашнікової Т.О. 30 грудня 2021 року, про відмову у виправленні описки у виконавчому документі, 
встановив:

2.Описова частина
2.1 Короткий зміст заяви про виправлення описки

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про виправлення описки у виконавчому листі, мотивуючи тим, що у виконавчому листі допущені описки, а саме: 1) не вірно зазначено дату набрання законної сили рішення - «31 березня 2021 року», замість вірного - «04 жовтня 2015 року»; 2) не вірно зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - «31 березня 2021 року», замість вірного - «04 жовтня 2015 року (Т. 2, а. с. 1 - 4).
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у виконавчому листі, мотивуючи тим, що у виконавчому листі допущені описки, а саме: 1) не вірно зазначено дату набрання законної сили рішення - «31 березня 2021 року», замість вірного - «04 жовтня 2015 року»; 2) не вірно зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - «31 березня 2021 року», замість вірного - «04 жовтня 2015 року (Т. 2, а. с. 17 - 20).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в обґрунтування вищевказаних заяв зазначають, що підставою для відкриття виконавчого провадження №67708851 стала заява представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» та виконавчий лист № 503/497/15-ц, виданий 05.04.2021 року Кодимським районним судом Одеської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 370 968 доларів 96 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 6 677 353 гривень 36 копійок заборгованості за кредитним договором. У виконавчому листі зазначено, що рішення набрало законної сили – «31» березня 2021 року, а строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання відповідно – «31» березня 2024 року.
Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважають, що дійсною датою набрання законної сили заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року є - 04 жовтня 2015 року, як це зазначено у Єдиному державному реєстрі судових рішень у графі «Дата набрання рішенням законної сили», а не та дата, що зазначена у виконавчому листі – 31.03.2021 року. Внаслідок цієї обставини строк пред`явлення виконавчого листа до виконання має бути встановлений до – 04 жовтня 2018 року, відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на теперішній час).
Зазначають, що не заперечують факт звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, однак таке звернення мало місце вже після набуття рішенням законної сили. Це твердження заявники обґрунтовують тим, що відповідач ОСОБА_2 отримала копію заочного рішення - 22.09.2015 року та у визначений положеннями ст. ст. 228, 294 ЦПК України (в редакції станом на 01.09.2015 року) 10-ти денний строк з дня отримання копії судового рішення для подання заяви про перегляд заочного рішення, таку заяву не подала. Це свідчить про правомірність визначеної дати для набрання заочним рішенням суду від 03.09.2015 року законної сили, а саме – 04.10.2015 року, як це вказано у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Крім того, вказують, що ані діюче на час ухвалення заочного рішення процесуальне законодавство (ані будь-яке інше законодавство), ані ухвала Кодимського районного суду Одеської області від 11.04.2016 року, якою прийнято до провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, не містять положень, якими передбачається втрата чинності заочним рішенням, прийнятим 03.09.2015 року або зупиняється дія (чинність) зазначеного рішення суду на час подання заяви. Також відсутні будь-які обмеження, які перешкоджають (забороняють) стягувачу отримати відповідний виконавчий лист з подальшим пред`явленням його до виконання. Зауважують, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до теперішнього часу не зверталось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у порядку ст. 433 ЦПК України.

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі у цивільній справі № 503/497/15-ц
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що описки чи помилки у виконавчому документі не допущено. Дата набрання заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року законної сили - 31.03.2021 року та відповідно строк пред`явлення цього виконавчого документу до виконання – до 31.03.2024 року вказані вірно (Т. 2, а. с. 48 - 52).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким виправити помилки у виконавчому документі.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.
Апелянт посилається на те, що: 1) дійсною датою набрання законної сили заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року є - 04 жовтня 2015 року, як це зазначено у Єдиному державному реєстрі судових рішень у графі «Дата набрання рішенням законної сили; 2) відповідач ОСОБА_2 отримала копію заочного рішення - 22.09.2015 року та у визначений положеннями ст. ст. 228, 294 ЦПК України (в редакції станом на 01.09.2015 року) 10-ти денний строк з дня отримання копії судового рішення для подання заяви про перегляд заочного рішення, таку заяву не подала. Це свідчить про правомірність визначеної дати для набрання заочним рішенням суду від 03.09.2015 року законної сили саме – 04.10.2015 року; 3) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до теперішнього часу не зверталось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у порядку ст.433 ЦПК України (Т. 2, а. с. 56 - 60).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 

Адвокат Богданов Олег Олегович, діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким виправити помилки у виконавчому документі.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.
Апелянт посилається на те, що: 1) дійсною датою набрання законної сили заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року є - 04 жовтня 2015 року, як це зазначено у Єдиному державному реєстрі судових рішень у графі «Дата набрання рішенням законної сили; 2) відповідач ОСОБА_2 отримала копію заочного рішення - 22.09.2015 року та у визначений положеннями ст. ст. 228, 294 ЦПК України (в редакції станом на 01.09.2015 року) 10-ти денний строк з дня отримання копії судового рішення для подання заяви про перегляд заочного рішення, таку заяву не подала. Це свідчить про правомірність визначеної дати для набрання заочним рішенням суду від 03.09.2015 року законної сили саме – 04.10.2015 року; 3) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до теперішнього часу не зверталось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у порядку ст.433 ЦПК України (Т. 2, а. с. 67 - 71).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2021 року про відмову у виправленні описки у виконавчому документі (Т. 2, а. с. 82 - 83).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 84).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2022 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , про зупинення виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (Т. 2, а. с. 85).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (Т. 2, а. с. 86).
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду 

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , та адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , задоволенню не підлягають.

3.2 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для виправлення описки у виконавчому листі.

3.3 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційних скаргах

Заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року (а. с. 100 - 102 матеріалів цивільної справи № 503/497/15-ц) стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 370 968 доларів 96 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 6 677 353 гривень 36 копійок заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦПК України (у редакції від 01.09.2015 року, що діяла на час ухвалення заочного рішення судом) відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Згідно положень ст. 228 ЦПК України (у редакції від 01.09.2015 року, що діяла на час ухвалення заочного рішення судом) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Статтею 233 ЦПК України встановлено, що заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України (у редакції від 01.09.2015 року, що діяла на час ухвалення заочного рішення судом) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
З матеріалів цивільної справи №503/497/15-ц вбачається, що копію вищевказаного судового рішення відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали - 23.09.2021 року. Вказана обставина підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень (Т. 1, а. с. 105, 106). Відповідно до штампу на поштовому конверті 01.10.2015 року заявник ОСОБА_2 направила до суду поштовим зв`язком за допомогою кур`єрської доставки заяву про перегляд заочного рішення від 03.09.2015 року (Т. 1, а. с. 110).
ОСОБА_2 у встановлений процесуальним законом 10-ти денний строк з дня отримання нею копії судового рішення, який закінчувався - 05.10.2015 року включно, своєчасно подала до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 03.09.2015 року, внаслідок чого в розумінні ст. ст. 223 та 233 ЦПК України станом на 04.10.2015 року строк апеляційного оскарження не сплив і судове рішення не набрало законної сили.
Ухвалою судді Кодимського районного суду Одеської області від 07.10.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року залишено без руху та заявниці надано час для усунення виявлених недоліків не пізніше п`яти днів з дня отримання ухвали суду (Т. 1, а. с. 113).
Ухвалою судді Кодимського районного суду Одеської області від 28.10.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду було їй повернуто (Т. 1, а. с. 116).
ОСОБА_2 звернулась до суду із повторною заявою про перегляд заочного рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року, яка ухвалою судді Кодимського районного суду Одеської області від 11.12.2015 року була залишена без розгляду (Т. 1, а. с. 127).
Вищевказана ухвала суду від 11.12.2015 року була скасована ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.02.2016 року, а питання за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року було повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд (Т. 1, а. с. 146 - 148).
Остаточне судове рішення у даній цивільній справі прийняте ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 15.03.2021 року (а. с. 261 матеріалів цивільної справи) про залишення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року без розгляду за її клопотанням.
Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 273 цього ж Кодексу рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.   У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники цивільної справи не скористались правом апеляційного оскарження ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду від 15.03.2021 року без розгляду, а тому заочне рішення від 03.09.2015 року набрало законної сили саме 31.03.2021 року.
Виконавчий документ – це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
З матеріалів справи вбачається, що за заявою представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 02.04.2021 року Кодимським районним судом Одеської області 05.04.2021 року був виданий виконавчий лист № 503/497/15-ц, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» -370 968 доларів 96 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 6 677 353 гривень 36 копійок заборгованості за кредитним договором.
Розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ із заявою про виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі.
Відповідно до положень статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для виправлення помилки у виконавчому листі, виданому 05.04.2021 року Кодимським районним судом Одеської області у цивільній справі № 503/497/15-ц, оскільки описки чи помилки у такому виконавчому документі не було допущено, а датою набрання заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03.09.2015 року є - 31.03.2021 року та відповідно строк пред`явлення цього виконавчого документу до виконання – до 31.03.2024 року, вказані вірно. 

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому вони підлягають залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є справедливою, законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг ОСОБА_1 та адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , відсутні.

3.5 Порядок касаційного оскарження

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Богданова Олега Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , – залишити без задоволення.

Ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 30 грудня 2021 року про відмову у виправленні описки у виконавчому документі – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе