ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 грудня 2022 року           справа №200/15085/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 р. у справі № 200/15085/21 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:

04 листопада 2021 рорку позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи в галузі права, який надає право на призначення на посаду судді, а саме головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації тривалістю 01 рік 02 місяці 29 днів та адвокатом Донецької міської колегії адвокатів тривалістю 01 рік 09 місяців 01 день, що загалом складає 03 роки та скасування рішення від 21.09.2021 року про призначення довічного утримання та рішення про перерахунок №056350008895 від 11.10.2021 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 50% від суддівської винагороди; зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці, стаж роботи в галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді тривалістю повних три роки, що складається з періоду роботи головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації та адвокатом Донецької міської колегії адвокатів і здійснити перерахунок і виплату, з врахуванням виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі розрахунку Донецького апеляційного суду стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №312-50/416/2021 від 10.09.2021 року, виходячи з розміру 52% від суддівської винагороди, отримуваної при виході у відставку, за повних 21 років стаж судді, починаючи з дня його призначення, тобто з 11.09.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 21 вересня 2021 року відповідачем було прийнято рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді 18 років 09 місяців 16 днів, не взявши до уваги при визначенні розміру грошового утримання повних три роки стажу роботи в галузі права – адвокатом у період з 01.09.2000 по 31.05.2002 року та головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації у період з 21.01.1998 по 19.02.2000 року до призначення вперше на посаду судді. Дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначені періоду роботи в галузі права, які надають право на призначення на посаду судді, вважає протиправними, просила задовольнити.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 р. у справі № 200/15085/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 056350008895 від 21.09.2021 року та №056350008895 від 11.10.2021 року в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди роботи в галузі права, які надають право на призначення на посаду судді, а саме з 21.10.1998 по 19.01.2000 року головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації та з 01.09.2000 по 31.05.2002 року на посаді адвоката Донецької міської колегії адвокатів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )  щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Донецького апеляційного суду від 10.09.2021 року №311-16/147/21 про суддівську винагороду, для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи з 21.10.1998 по 19.01.2000 року головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації та з 01.09.2000 по 31.05.2002 року на посаді адвоката Донецької міської колегії адвокатів з 11.09.2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач перебуває на обліку управління та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 11.09.2021 року. Станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з визнанням неконституційним пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII втратили чинність положення, які визначали різний порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII. При розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання враховується тільки стаж на посаді судді.  
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.   
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 06 серпня 1998 року). (а.с. 7,11)
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) є суб`єктом владних повноважень – органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення. 
Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також    про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).
14.09.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою №8991 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви позивачем додано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_3 та розрахунок стажу судді №912-50/416/21 від 10.09.2021 року. (а.с. 46)
Судом встановлено на підставі дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.04.2000 року, що ОСОБА_1 працювала у Головному управлінні освіти Донецької облдержадміністрації у період з: 06.04.1998 по 19.01.2000 року, а саме:
на підставі наказу від 03.04.1998 року №150-к прийнято на стажування на посаду старшого юрисконсульта;
на підставі наказу від 11.05.1998 року №226-к призначена головним юрисконсультом в порядку переведення;
на підставі наказу від 19.01.2000 року №27-к звільнена з посади за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 16)
Крім того, судом встановлено на підставі дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.04.2000 року, що ОСОБА_1 працювала у Донецькій міській колегії адвокатів у період з 01.09.2000 по 31.05.2002 року, а саме:
на підставі наказу від 01.09.2000 року №12 прийнято на посаду адвоката;
на підставі наказу від 31.05.2002 року №5 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. (а.с. 17)
Крім того, судом встановлено на підставі дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.04.2000 року, що ОСОБА_1 працювала у Селидівському міському суді Донецької області у період з 26.11.2002 по 28.02.2007 року, а саме:
на підставі Указу Президента України №1001/2002 від 11.11.2002 року, наказу №1322 від 25.11.2002 року призначено суддею Селидівського міського суду Донецької області;
на підставі Указу Президента України №113/2007 від 15.02.2007 року, наказу №54-к від 26.02.2007 року звільнено за переведенням у зв`язку з призначенням суддею апеляційного суду Донецької області. (а.с. 17-19)
Крім того, судом встановлено на підставі дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.04.2000 року, що ОСОБА_1 працювала у Апеляційному суді Донецької області у період з 01.03.2007 по 01.10.2018 року, а саме:
на підставі Указу Президента України №113/2007 від 15.02.2007 року, наказу №65-к від 01.03.2007 року призначено суддею Апеляційного суду Донецької області;
на підставі Указу Президента України №297/2018 від 28.09.2018 року, наказу №525к від 01.10.2018 року відраховано зі штату у зв`язку з призначенням на посаду судді Донецького апеляційного суду. (а.с. 20-21)
Крім того, судом встановлено на підставі дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.04.2000 року, що ОСОБА_1 працювала у Донецькому апеляційному суді у період з 02.10.2018 по 10.09.2021 року, а саме:
на підставі Указу Президента України №297/2018 від 28.09.2018 року, наказу №39-к від 02.10.2018 року зараховано до штату на посаду судді;
на підставі рішення ВРП №1861/0/15-21 від 26.08.2021 року, наказу №247/к/г від 30.08.2021 року відраховано зі штату у зв`язку  із поданням заяви про відставку. (а.с. 21,24)
Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Донецьким апеляційним судом, №315-50/416/21 від 10.09.2021 року до стажу ОСОБА_1 віднесено період роботи з 21.10.1998 по 19.01.2000 року на посаді Головного юрисконсульта головного управління освіти Донецької облдержадміністрації, з 01.09.2000 по 31.05.2002 року на посаді адвоката Донецької міської колегії адвокатів, з 26.11.2002 по 28.02.2007 року на посаді судді Селидівського міського суду Донецької області, з 01.03.2007 по 01.10.2018 року на посаді судді Апеляційного суду Донецької області, та з 02.10.2018 по 10.09.2021 року на посаді судді Донецького апеляційного суду. Усього 21 рік 09 місяців 13 днів. (а.с. 31)
Рішенням 056350008895 від 21.09.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці з 11.09.2021 року. (а.с. 86)
Крім того, рішенням 056350008895 від 21.09.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці у зв`язку з уточненням даних в ЕПС. (а.с. 12)
Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , за програмним забезпеченням органу Пенсійного фонду України, позивачу не зараховано до стажу  роботи на посаді  судді стаж роботи в галузі права – адвокатом у період з 01.09.2000 по 31.05.2002 року та головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації у період з 21.01.1998 по 19.02.2000 року. (а.с. 78)
Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не зарахування до стажу  роботи на посаді  судді стаж роботи в галузі права, а саме – адвокатом у період з 01.09.2000 по 31.05.2002 року та головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації у період з 21.01.1998 по 19.02.2000 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.4 ч. 6 ст.126 Конституції України однією з підстав звільнення  судді  є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту,  до  яких, зокрема, відноситься і щомісячне  довічне  грошове  утримання  суддів у відставці.
Рішення про звільнення  судді  з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому  Законом України "Про Вищу раду правосуддя".
Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 право  судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального  утримання,  у тому числі після звільнення від виконання обов`язків  судді.  Надання  судді  матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного  довічного  грошового  утримання  виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.
За правилами ч.1 ст.116 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів"     (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі – ЗУ “Про судоустрій і статус суддів”) суддя, який має  стаж  роботи на посаді  судді  не менше двадцяти років, що визначається відповідно  до  ст.137 цього Закону, має право подати у відставку.
Відповідно  до  ч.5 ст.142 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” при цьому, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч.1 ст.116 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів”  стаж  роботи на посаді судді визначається згідно зі статтею 137 цього ж Закону.
Згідно положень ч.1 ст.137 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів”  до стажу  роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України,  судді  Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя. Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;  судді  в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили  до  його складу.
Водночас частиною другою цієї ж статті у редакції, яка діє з 05.08.2018 року, визначено, що до стажу  роботи на посаді  судді  також зараховується  стаж  (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду  судді.
При цьому, зазначена норма закону не містить будь-яких обмежень щодо дії у часі, а лише пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення  стажу  роботи на посаді  судді,  із часом призначення чи обрання суддею.
Разом з тим, абз.4 п.34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” встановлюється, що  судді,  призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення  стажу  роботи на посаді судді відповідно до  законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Отже, системний аналіз наведених норм доводить, що положення ст.137 та абз.4 п.34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” свідчить, що з моменту набрання чинності Законом України “Про внесення змін  до  Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесені зміни  до  ст.137 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів”, суддям додатково до стажу  роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду  судді.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №9901/808/18 (провадження № 11-1481заі18), в якій, зокрема, зазначено, що ч.2 ст.137 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді  судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду  судді  на дату такого призначення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 також зазначила, що внесені до ст.137 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” зміни дозволяють зараховувати стаж  (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду  судді  станом на дату призначення особи на посаду  судді.
Вказаний висновок суду додатково підтверджується спільним листом голови Вищої ради правосуддя, в.о. голови Верховного Суду, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. голови Ради суддів України, голови Державної судової адміністрації та ректора Національної школи суддів України від 05.11.2018 №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878.
При цьому, згідно з ч.1 ст.7 ЗУ “Про статус суддів”, в редакції на момент призначення позивача суддею вперше (26.11.2002 року), вставновлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки.
Отже, на момент призначення позивача суддею для зайняття  посади судді були визначені чітки критерії відповідності посаді, а саме поряд з іншим необхідним була наявність  стажу  роботи за юридичною спеціальністю не менше як три роки. 
Таким чином, до розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, необхідно додаткового зарахувати 2-х річний досвід професійної діяльності за юридичною спеціальністю як юрисконсульта.
Судом раніше встановлено, що відповідачем при призначенні пенсії враховано лише стаж роботи на посаді судді та не зараховано  до стажу  роботи час перебування на посаді  юрисконсульта та адвоката.
Разом з тим, проаналізувавши вищенаведених норм суд дійшов висновку, що до загального стажу роботи підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді  у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду  судді на дату такого призначення.
Відповідно  до  ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди  судді,  який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді  судді  понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Судом встановлено на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Донецьким апеляційним судом, №315-50/416/21 від 10.09.2021 року, з врахуванням стажу роботи у сфері права періодів роботи з 21.10.1998 по 19.01.2000 року на посаді Головного юрисконсульта головного управління освіти Донецької облдержадміністрації та з 01.09.2000 по 31.05.2002 року на посаді адвоката Донецької міської колегії адвокатів, загальна тривалість стажу судді ОСОБА_1 складає 21 рік 09 місяців 13 днів.
Отже, щомісячне довічне грошове утримання підлягає виплаті ОСОБА_1   в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди  судді,  який працює на відповідній посаді.
Враховуючи зазначене, з метою ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку задовольнити позов, шляхом визнання протиправним та скасування рішення № 056350008895 від 21.09.2021 року та №056350008895 від 11.10.2021 року в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди роботи в галузі права, які надають право на призначення на посаду судді, а саме з 21.10.1998 по 19.01.2000 року головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації, та з 01.09.2000 по 31.05.2002 року на посаді адвоката Донецької міської колегії адвокатів; та зобов`язання здійснити з 11.09.2021 року перерахунок та виплату позивачу, з урахуванням фактично виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Донецького апеляційного суду від 10.09.2021 року №311-16/147/21 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи з 21.10.1998 по 19.01.2000 року головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації, та з 01.09.2000 по 31.05.2002 року на посаді адвоката Донецької міської колегії адвокатів.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи в галузі права, який надає право на призначення на посаду судді, а саме головним юрисконсультом Головного управління освіти Донецької облдержадміністрації тривалістю 01 рік 02 місяці 29 днів та адвокатом Донецької міської колегії адвокатів тривалістю 01 рік 09 місяців 01 день, що загалом складає 03 роки, суд зазначає, що результатом вчинення зазначених  дій  є прийняття спірних рішень.
Оскільки суд прийшов до висновку, що  належним захистом і відновленням порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача, то  позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, певних періодів роботи в галузі права, який надає право на призначення на посаду судді, задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 р. у справі № 200/15085/21 - залишити без задоволення.                                                                                  Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 р. у справі № 200/15085/21 - залишити без змін.                                                                                   
Повне судове рішення складено 20 грудня 2022 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко