П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6626/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
12 грудня 2022 року                                                                                                     м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини   НОМЕР_1 , в якому просив визнати бездіяльність протиправною, зобов`язати виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби.

2. В обґрунтування позову зазначив, що станом на день видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не виплатив йому індексацію грошового забезпечення  за період  з 01.01.2016 по 28.02.2018.  Фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 06.06.2022  на виконання двох рішень Хмельницького окружного адміністративного суду. Після виплати позивач звернувся до відповідача  з заявою про виплату  йому  середнього  заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби, на що одержав відмову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправною невиплату  Військовою  частиною   НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині виплати коштів, яка здійснена 06.06.2022 із урахуванням змісту відповідних  рішень Хмельницького окружного адміністративного суду.  

3.2. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток/грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні  за  період з 29.11.2020  по 05.06.2022 включно в сумі  62546,6  грн., з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до вимог закону.

3.3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що оскільки при виплаті позивачу коштів, належних при звільненні, був відсутній спір щодо видів виплат  та їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні. Крім того зазначає, що питання щодо  стягнення на користь  позивача середнього  заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби було частково вирішене рішення суду за період  з 29.11.2020 по 09.09.202

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1  від 28.11.2020 № 274 позивача звільнено з військової служби у запас, виключено зі списків особового складу.

7. Рішенням від 11.08.2021 по справі №560/2782/21 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

8. Військова частина  09.09.2021  виплатила позивачу на виконання цього рішення  19 751, 27 грн.

9. Позивач звернувся до суду з позовом щодо  виплати йому середнього  заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби  за період  з 29.11.2020  по 09.09.2021.

10. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі № 560/13099/21 позов задоволений частково та  зобов`язано Військову частину   НОМЕР_1  нарахувати і виплатити ОСОБА_1 кошти за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.11.2020 по 09.09.2021  у сумі  19750,38 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн.  38 коп.

11. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.02.2022 по справі №560/19150/21  Військову частину   НОМЕР_1  зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця.

12. Військова частина  06.06.2022  донарахувала та  виплатила позивачу на виконання цього рішення 62 619,58 грн., що вбачається з наданих суду доказів та не заперечується відповідачем.

13. Після цього позивач ще раз звернувся до відповідача щодо виплати йому  коштів  за час затримки розрахунку при звільненні, однак із урахуванням дати остаточного розрахунку -  06.06.2022, на що одержав відмову.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

15. Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України), відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

16. Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

17. Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

15. З матеріалів справи встановлено, що питання виплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби було частково вирішене судом у  рішенні від  17.12.2021 у справі  № 560/13099/21, яке на цей час набрало законної сили.

16. Справа, що розглядається, відрізняється від вищезазначеної справи своїм предметом, оскільки у період з дня звільнення  позивача  зі служби  по день звернення до суду з цим позовом змінились обставини, які стосуються  належних йому виплат по індексації, а саме: був проведений остаточний розрахунок, що пов`язано  з перерахунком індексації з урахуванням іншого базового місяця. Це зумовило  збільшення  суми виплати, а також збільшення періоду несвоєчасного розрахунку.

17. Зміст рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі №560/13099/21, де суд зазначив, що "відповідачем при звільненні позивача з військової служби 28.11.2020 не виплачено всіх належних йому сум, адже при розрахунку таких сум відповідачем не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Оскільки відповідач не провів з позивачем при звільненні з військової служби остаточний розрахунок, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні"

18. У справі №560/13099/21 суд  застосував наступний алгоритм визначення розміру виплати на користь позивача:  "відповідно до довідки про види грошового забезпечення за останні два місяці перед звільненням від 21.11.2021 № 2263 грошове забезпечення позивача складає 13618,25 грн. (30 робочий та відпрацьований день), отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 453,94 грн.  (13618,25/30=453,94). За період з 29.11.2020 по 09.09.2021 було 284 днів,  тому середній заробіток за час затримки виплати позивачеві при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 128918,96 грн.  (284 х 453,94 грн).  Водночас суд вважає, що в порівнянні із виплаченою сумою компенсації за невикористану додаткову відпустку, індексації у сумі 19751,27 грн., суму 128918,96 грн. не можна вважати співмірною, оскільки вона значно перевищує суму такої компенсації.  Зокрема, істотність частки індексації грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: (сума індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018) - 19751,27 / 128918,96 грн. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 29.11.2020 по 09.09.2021 (284 днів) х 100 = 15,32%.  Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 15,32% становить: 453,94 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 15,32% х 284 ( кількість днів затримки розрахунку) =19750,38 грн.  З врахуванням принципу справедливості та співмірності середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивача. Такий висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 24.07.2019 у справі №805/3167/18-а, від 03.04.2019 у справі №662/1626/17 та від 30.10.2019 у справі №806/2473/18.  Таким чином, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачениати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

19. У справі ж яка розглядається, середній заробіток, про який зазначає позивач, повинен бути нарахований, а фактично перерахований  із урахуванням того, що:

- період затримки  остаточного  розрахунку  збільшився до 06.06.2022,

- розмір виплати  збільшився ( через урахування  іншого базового місяця)  на  62 619,58 грн.,

-  судом частково вирішене питання такої виплати, однак без урахування  змісту рішення  Хмельницького окружного  адміністративного суду від 23.02.2022  по справі №560/19150/21,яке було прийняте пізніше,  тобто лише щодо  виплаченої суми індексації 19 751, 27 грн.

20. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові 24 червня 2021 у справі № 480/2577/20, встановлення розміру усіх належних звільненому працівникові сум та розміру сум, які були несвоєчасно виплачені позивачу, є необхідним для пропорційного розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З метою належного захисту порушених прав  слід встановити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

21. Відповідно до довідки-розрахунку від 14.07.2022 № 1043, наданої відповідачем, грошове забезпечення позивача складає за вересень 2020 року - 13618,25 грн. (30 робочий та відпрацьований день), за жовтень 2020 року - 13618,25 грн. (31 робочих та відпрацьованих днів), отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 446,5 грн. (нараховане грошове забезпечення/ 61)

22. Період затримки остаточного розрахунку з 29.11.2020  по 05.06.2022  ( 06 червня як день виплати не враховується)  становить 554  дні, тому розрахункова величина середнього заробітку складає 247 361 грн. (446,5  грн. х 554)

23. Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 825/325/16 вказав на те, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотність  цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, а також те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету. Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності зазначена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 524/1714/16-а та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, які враховуються до спірних правовідносин.  У постанові від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18 Верховний Суд сформував правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати у порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку. Суд враховує зазначені висновки Верховного Суду.

24. Як вірно встановлено судом першої інстанції істотність частки несвоєчасно виплаченої індексації 62619,58 ( перерахована індексація грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця) у порівнянні із середнім заробітком (розрахунковою величиною) становить 25,3 % (62619,58 / 247 361 грн. х 100)

25. Отже, сума коштів, що підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 25,3% розраховується наступним чином:

446,5  грн. (середньоденний заробіток позивача) х 25,3  % = 112,9  грн.   середньоденна сума відшкодування з урахуванням істотності частки;   112,9   грн. х 554 (дні затримки розрахунку ) = 62 546,6 грн. Таким чином, з урахуванням принципу співмірності середній заробіток/грошове забезпечення за час затримки розрахунку з позивачем повинне бути виплачене/доплачене   йому у розмірі   62 546,6 грн.

26. Суд, одночасно з цим,  не вирішує питання щодо утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податків у даному випадку є обов`язком роботодавця, а не суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а)

27. З урахуванням суми середнього заробітку/грошового  забезпечення за час затримки розрахунку, яке було визначене позивачу рішенням суду у справі №560/13099/21, а саме  19750,38 грн., загальна сума середнього заробітку (за обома рішеннями) становить 82296, 98 грн., що є співмірним із  загальним розміром  індексації, яка виплачена позивачу  Військовою частиною   НОМЕР_1  до  06.06.2022  включно  ( 82 370,85 грн.)  

28. Колегія суддів зазначає, що апелянт не довів відсутність у позивача права на одержання коштів за час затримки розрахунку ( в частині, яка була недоплачена ),  відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в частині виплати, яка здійснена 06.06.2022 із урахуванням змісту відповідних  рішень Хмельницького окружного адміністративного суду.  

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

29. Згідно зіст.90 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

30. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

31. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

32. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу військової частини Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.