ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року 
м. Київ

cправа №  927/25/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коровай Л.В.;

за участі представника позивача Зубенко В.М. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат"

на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий -    Станік С.Р., судді - Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.)
від 07.10.2021

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат"
до Фермерського господарства "Флеш"
про стягнення 13 755 735,48 грн,

Короткий зміст позовних вимог 
1.          У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" (надалі - Товариство) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Флеш" (надалі - Фермерське господарство) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 13 755 735,48 грн за договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020, з яких: 
-          10 000 000,00 грн - штрафна санкція за прострочення поставки у розмірі 10 % за кожний день прострочки (пункт 6.2 договору); 
-          1 517 222,00 грн - штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару з 14.10.2020 в сумі 7 586 110,00 грн (пункт 6.2 договору); 
-          2 238 513,48 грн - штраф у розмірі 30% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару в сумі 7 461 711, 60 грн за несвоєчасне повернення попередньої оплати з 21.10.2020 (пункт 6.3 договору).

2.          Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020 та додаткової угоди № 1 до нього передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві товар (соняшник врожаю 2020 року у кількості 817,690 тон на суму 6 639 642,80 грн), а також простроченням повернення суми попередньої оплати у розмірі 2 238 513,48 грн.

3.          Фермерське господарство проти позову заперечувало, посилаючись на неможливість виконання поставки соняшнику врожаю 2020 обсягом, що визначений договором (поставлено 182,31 тон замість 1000 тон),  у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, якими є несприятливі погодні умови - посуха на території Сосницького району Чернігівської області, що призвела до гибелі посівів соняшнику на площі 442,92 га (50 %) і пошкодження посівів соняшнику 177,16 га ( 20%) із загальної площі посівів соняшнику 885,84 га, що засвідчено сертифікатом ТПП України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
4.          28.04.2020 сторони уклали договір поставки № 1-Ф (надалі - договір) та підписали специфікацію № 1 до нього, за умовами яких погодили, що до 01.10.2020 відповідач (постачальник) зобов`язується поставити, а покупець (позивач) прийняти і оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 1 000,00 тон вартістю 8 120 000,00 грн (надалі - товар).

5.          У пункті 8.6 договору постачальник шляхом підписання цього договору підтверджує, що визначений цим договором товар було вироблено (вирощено) особисто постачальником, як сільськогосподарським підприємством - виробником.

6.          На виконання пункту 2 специфікації позивач у період з 28.04.2020 по 05.05.2020 здійснив  попередню оплату у розмірі 50% вартості товару в сумі 4   060 000,00 грн.

7.          Фермерське господарство у 2020 році здійснило обробку сільськогосподарських земель на площі 885,84 га та посіяло насіння соняшнику на земельних ділянках, наближених до с.Лави і с.Вільшани Сосницького району Чернігівської області.

8.          07.09.2020 комісією Фермерського господарства було обстежено посівні площі соняшника - 885,84 га на цих  земельних ділянках.

9.          За результатами обстеження комісія дійшла таких висновків: 1. Визнати загиблими посіви соняшнику (442,92 га) повністю в обсязі 50% від посухи і відсутності вологи. 2. Визнати пошкодженими посіви соняшнику (177,168 га) частково в обсязі 20% від посухи і відсутності вологи. 3. Вважати виникнення форс-мажорних обставин не внаслідок порушення технології вирощування вказаних сільськогосподарських культур фахівцями ФГ "Флеш".

10.          Вказані відомості зафіксовані в акті від 07.09.2020 обстеження загиблих посівів.

11.          Листом № 36 від 11.09.2020 відповідач повідомив позивача про неможливість виконання поставки соняшнику врожаю 2020 року в обсязі та строки відповідно до умов договору поставки у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, якими є несприятливі погодні умови - посуха на території Сосницького району Чернігівської області, що призвело до загибелі посівів соняшнику на площі 442,92 га (у відсотках-50%) і пошкодження посівів соняшнику на площі 177,16 га (у відсотках-20%) із загальної площі посівів соняшнику 885,84 га. 

12.          30.09.2020 сторони уклали додаткову угоду № 1 та змінили термін поставки до 10.10.2020. 

13.          У період з 05.10.2020 по 05.11.2020 відповідач поставив товар в кількості 182,31 тон на загальну суму 1 466 535,48 грн, з них 116,56 тон з простроченням.

14.          Зокрема, відповідач своєчасно поставив товар відповідно до видаткових накладних № 8 від 05.10.2020 на суму 273 644 грн, № 9 від 05.10.2020 на суму 254 028,30 грн.

15.          Відповідно до накладних № 32 від 19.10.2020 на суму 124 398,40 грн, № 33 від 22.10.2020 на суму 111 597,36 грн, № 35 від 28.10.2020 на суму 131 625,20 грн, № 36 від 30.10.2020 на суму 130 732,00 грн,  № 38 від 03.11.2019 на суму 132599,66 грн, № 39 від 04.11.2020 на суму 129 026,87 грн,    № 40 від 05.11.2020 на суму 178 883,69 грн відповідач поставив товар з простроченням. 

16.          Товар обсягом 817,690 тон відповідач не поставив.

17.          12.11.2020 відповідач повернув позивачу 2 593 464,51 грн передоплати.

18.          02.12.2020 на позачерговому засіданні районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій було вирішено, що згідно з вимогами Класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених Наказом МНС України від 06.08.2018 № 658 "Про затвердження класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій", подія з пошкодження посівів с/г культур, яка виникла на території Сосницького району в період з червня 2020 року по серпень 2020 року, є надзвичайною подією природного характеру місцевого рівня, що відображено у протоколі №30 від 02.12.2020.

19.          Відповідно до пункту 7.2 договору сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана повідомити іншій стороні протягом 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин. Належним доказом наявності зазначених обставин та їх тривалості будуть служити підтвердження Торгово-промислової палати Україні. В іншому випадку форс-мажорні обставини вважаються непідтвердженими.

20.          25.01.2021 Торгово-промислова палата України видала сертифікат № 3100-21-0097, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): виняткові погодні умови, зокрема: відсутність опадів, спекотна погода, суховійні явища, зниження вологості повітря, дефіцит грантової вологи в червні-серпні 2020 року на території Сосницького району Чернігівської області, ФГ "Флеш" щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставити насіння соняшнику врожаю 2020 року в кількості 817,69 тон, у термін до 10.10.2020 за договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020, укладеним з ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат".

21.          Листом № 15 від 28.01.2021 відповідач звернувся до позивача з повідомленням про настання форс-мажорних обставин та направив позивачу копію сертифікату № 3100-21-0097 від 25.01.2021.

22.          Згідно з пунктом 7.3 договору у разі, якщо форс-мажорні обставини триватимуть більше 2-х місяців договір підлягає розірванню за письмовою заявою будь-якої із сторін, при цьому сторони зобов`язані протягом 5-ти календарних днів провести повні взаємні розрахунки між собою, в тому числі здійснити повернення попередньої оплати, на яку не був поставлений товар.

23.          Листом № 16 від 28.01.2021 відповідач заявив про розірвання договору поставки.

24.          У пункті 6.2 договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини постачальник сплачує договірну штрафну санкцію в розмірі 10% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення і, крім того, відшкодовує всі заподіяні цим збитки. В разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини, на строк, понад 3 (три) календарних дні постачальник також додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару, або його частини.

25.          Відповідно до пункту 6.3 договору у разі прострочення поставки (не поставки) товару, або його частини, на строк більш ніж 10 (десять) днів, постачальник зобов`язаний негайно повернути покупцю отриману від нього попередню оплату, на яку не було поставлено товар та сплатити штраф відповідно до пункту 6.2 цього договору. 

26.          Також постачальник зобов`язаний сплатити покупцю компенсацію, яка розраховується як різниця між доларовим еквівалентом вартості товару (частини товару), що була сплачена покупцем (визначається за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день такої оплати). Компенсація сплачується постачальником покупцю у гривнях України за офіційним курсом НБУ гривні України до долару США на день оплати такої компенсації. У разі неповернення покупцеві в цей строк попередньої оплати та вищевказаної компенсації, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю також штраф в розмірі 30% від вартості непоставленого в строк товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
27.          Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21.12.2021 у справі № 927/25/21, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача штрафні санкції у сумі 3 000 000 грн, та судові витрати в сумі 206 336,03 грн. У решті позовних вимог у сумі 10 755 735,48 відмовлено внаслідок зменшення судом розміру штрафних санкцій.

28.          Суд першої інстанції виходив з того, що:
-          відповідач прострочив поставку товару обсягом 116,56 тон у встановлений договором строк - до 10.10.2020, взагалі не поставив товар обсягом 817,690 тон, а також прострочив повернення суми попередньої оплати в розмірі 2 593 464,51 грн;
-          сертифікат ТПП України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчує форс-мажорні обставини та встановлені строки дії останніх: дата настання: 01.06.2020, дата закінчення - 07.09.2020;
-          відповідач не довів факт відсутності вини щодо прострочки поставки товару та, як наслідок, відсутність вини щодо прострочки повернення передоплати, оскільки відповідно до поданих ним доказів 30% посівної площі, що складає 265,752 га були продуктивними, а 20%, що складає 177,168 га частково продуктивними. Відсутні докази, що на всіх посівних площах відповідача, засіяного соняшником, через форс-мажорні обставини було зібрано всього 182,31 тон соняшнику;
-          у позивача були наявні підстави для нарахування штрафних санкцій/ неустойки за прострочку поставки товару та прострочку повернення передоплати;
-          аргументи позивача, що відповідач мав можливість закупити необхідну кількість соняшника, слід відхилити, оскільки це суперечать пункту 8.6 договору, в якому постачальник підтвердив, що увесь товар, що визначений цим договором, було вироблено (вирощено) ним особисто як сільськогосподарським підприємством - виробником.

29.          З огляду на часткове виконання відповідачем договірних зобов`язань по договору, враховуючи фактичні обставини справи, принцип збалансованості інтересів сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущених відповідачем порушень договірних зобов`язань, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд, керуючись частиною третьої статті 551 ЦК України, статтею 233 ГК України, зменшив розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення, а саме: до 1000000,00 грн неустойки за поставку з прострочкою 182,31 тони товару, до 1000000,00 грн штрафу за недопоставлені 817,690 тон товару, до 1000000,00 грн штрафу за несвоєчасне повернення покупцеві попередньої оплати.

30.          07.10.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою    апеляційну скаргу Фермерського господарства задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

31.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій, оскільки:
-          за умовами пунктів 1.1 та 8.6 договору постачальник повинен поставити насіння соняшнику, вирощений особисто і саме врожаю 2020 року;
-          відповідач виконав частково свої зобов`язання з поставки визначеного договором товару, а також 12.11.2020 повернув позивачу 2 593 464,51 грн передоплати, повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин з поданням відповідних доказів, а також повідомив листом № 16 від 28.01.2021 про розірвання договору згідно з пунктом 7.3 договору, яким і передбачено обов`язок з повернення передоплати;
-          відповідач довів факт відсутності вини щодо прострочки поставки товару, і як наслідок відсутність вини щодо прострочки повернення передоплати, оскільки наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами в сукупності (сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-21-0097 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), лист № 36 від 11.09.2020№ 36 від 11.09.2020, довідка № 25-03/916 від 30.11.2020 Чернігівського обласного центру з гідрометеорології) в розумінні статей  76-79 ГПК України підтверджено засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), які поза волею Фермерського господарства та не з вини останнього унеможливили виконання останнім умов договору, без можливості будь-якого впливу відповідача на відповідні обставини.
-          до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення розділу 7 договору, які обумовлюють настання форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за допущене порушення внаслідок відсутності його вини у невиконанні зобов`язання, що узгоджується також зі статтею 617 ЦК України, статтею 218 ГК України та статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні";
-          відповідно до пункту 6.11 договору штрафні санкції, штраф та пеня сплачуються винною стороною понад збитки в строк 5 днів з дати направлення письмової вимоги стороною, яка відповідно до умов цього договору має право їх вимагати. Позивач таку вимогу не пред`являв. Лист позивача № 717 від 28.10.2020 містить лише вимоги здійснити поставку насіння соняшника врожаю 2020 року в кількості 904,25 тон.
-          з урахуванням вищенаведених мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для будь-якого зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу
32.          24.11.2020 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 

33.          Скаржник підставою касаційного оскарження судового рішення визначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме: статей 617 ЦК України, 218 ГК України та 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", та не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 08.10.2020 у справі №    910/1931/19, від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 28.10.2021 у справі № 913/717/20, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 30.09.2021 у справі № 913/92/21.

34.          Окрім того, скаржник посилався на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми статей 86, 236 ГПК України, оскільки не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), встановив обставини, що мають значення по справі на підставі не допустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України), що відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України є підставою для касаційного оскарженого рішення та скасування оскаржуваного рішення.

35.          В обґрунтування доводів та вимог касаційної скарги позивач зазначає, що: 
-          суд апеляційної інстанції встановив наявність форс-мажорних обставин без дослідження доказів у справі та на підставі недопустимих доказів (сертифікат ТПП України № 3100-21-0097 про форс-мажорні обставини, лист відповідача № 36 від 11.09.2020), оскільки у сертифікаті зазначено, що датою настання форс-мажорних обставин є 01 червня 2020 року та датою закінчення - 07 вересня 2020 року, а про існування форс-мажорних обставин відповідач повідомив лише у січні 2021 року, що є порушенням пункту 7.2 договору, відповідно до якого сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана повідомити іншій стороні протягом 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин, і в матеріалах справи відсутні докази надсилання листа №36 від 11.09.2020;
-          відсутні підстави звільнення від відповідальності відповідача на підставі форс-мажорних обставин, оскільки договір поставки взагалі не передбачає умов, що товар повинен бути вирощений виключно чи особисто відповідачем. На ринку у вільному доступі наявне насіння соняшнику врожаю 2020 року, яке Фермерське господарство мало можливість купити та поставити на умовах, визначених договором поставки;
-          форс-мажорні обставини не мають "преюдиціальний" (заздалегідь встановлений) характер. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажором саме для конкретного випадку;
-          боржник мав належними доказами довести не лише наявність несприятливих погодних умов (про що він надав довідку ТПП та довідку з центру гідрометеорології), а довести відсутність власної вини у невиконанні умов договору;
-          висновки суду щодо належного повідомлення про наявність форс-мажорних обставин є помилковими, враховуючи строки повідомлення сторонами про настання обставин непереборної сили (протягом 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин), належні докази повідомлення сторонами про настання обставин непереборної сили (сертифікат Торгово-промислової палати України, а не листи відповідача) та момент виникнення обставин непереборної сили (з урахуванням обізнаності відповідача про їх настання);
-          суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не довів факт відсутності вини щодо прострочки поставки товару, і як наслідок відсутність вини щодо прострочки повернення передоплати, тому у позивача були наявні підстави для нарахування штрафних санкцій/неустойки за прострочку поставки товару та прострочку повернення передоплати.

36.          У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить суд закрити касаційне провадження у справі № 927/25/21, посилаючись на те, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство
37.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, перевірив в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, правильність застосування судами першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи,  дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати і залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

38.          Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги,   у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги   (частина четверта статті 300 ГПК України).

39.          За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

40.          Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

41.          У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

42.          За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

43.          Так, частина друга статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

44.          Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями  617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

45.          Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

46.          Частиною першою цієї статті  встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

47.          Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, висновки якої враховуються відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

48.          Таких саме висновків дотримуються колегії суддів Касаційного господарського суду  у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

49.          Оцінюючи наведені у сертифікаті обставини, суд апеляційної інстанції лише констатував, що сертифікатом засвідчено наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), якими є виняткові погодні умови, зокрема: відсутність опадів, спекотна погода, суховійні явища, зниження вологості повітря, дефіцит грунтової вологи в червні-серпні 2020 року на території Сосницького району Чернігівської області, Фермерського господарства, щодо обов`язку (зобов`язання) поставити насіння соняшнику врожаю 2020 року в кількості 817,69 тон, у термін до 10.10.2020 за договором поставки.

50.          Постанова суду апеляційної інстанції обов`язково має містити мотивувальну частину із зазначенням (підпункти б), в), г) пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду. 

51.          Однак, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині стягнення штрафних санкцій, апеляційний суд належним чином не спростував усіх аргументів позивача та висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів, що на всіх посівних площах відповідача, засіяного соняшником, через форс-мажорні обставини було зібрано всього 182,31 тон соняшнику, що були поставлені позивачу. Такий висновок має суттєве значення для справи щодо встановлення причинного зв`язку між обставинами, викликаними винятковими погодними умовами та причинами невиконання зобов`язання за договором, зважаючи на те, що на виконання умов договору відповідач поставив 182,31 тон замість 1000 тон (що становить 18,23 %), а за його ж твердженням було визнано загиблими посіви соняшнику (442,92 га) повністю в обсязі 50% від посухи і відсутності вологи, а також визнано пошкодженими посіви соняшнику (177,168 га) частково в обсязі 20% від посухи і відсутності вологи.

52.          Отже, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити загальну кількість зібраного врожаю 2020 року та обставини неможливості поставити у кількості більше 182,31 тон соняшнику. 

53.          Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не довів, що у 2020 році ним була здійснена діяльність зі збору соняшника в кількості, яка виявилася недостатньою для належного виконання укладеного з позивачем договору, що є підставою для висновку, що у позивача були наявні підстави для нарахування штрафних санкцій/ неустойки за прострочку поставки товару та прострочку повернення передоплати, оскільки відповідач наданими суду доказами не спростував ані своєї вини, ані протиправної поведінки в порушенні взятого на себе господарського зобов`язання. 

54.          Суд апеляційної інстанції у постанові не навів доводи, за якими він не погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів, що на всіх посівних площах відповідача, засіяного соняшником, через форс-мажорні обставини було зібрано всього 182,31 тон соняшнику, що були поставлені позивачу. 

55.          Відповідно до частини четвертої статті 219 ГК України    сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

56.          У справі, що розглядається, сторони погодили порядок та строки засвідчення таких обставин. Зокрема, визначили, що сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана, зокрема, повідомити іншій стороні протягом 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин. І прямо обумовили, що в іншому випадку форс-мажорні обставини вважаються непідтвердженими.

57.          Відповідач, не дивлячись на те, що за його твердженням, форс-мажорні обставини тривали з 01.06.2020 по 07.09.2020, своєчасно не повідомив позивача про їх настання;  30.09.2020 (тобто, у період, коли відповідачеві вже було відомо про існування форс-мажорних обставин) уклав додаткову угоду № 1 до договору, в якій сторони змінили термін поставки до 10.10.2020, і лише в січні 2021 року (тобто через 5 місяці після збору врожаю 2020 та спливу строку надзвичайної події природного характеру місцевого рівня (засухи)) звернувся до Торгово-промислової палати України про засвідчення відповідних обставин.

58.          Твердження відповідача і висновки суду апеляційної інстанції, що листом № 36 від 11.09.2020 було повідомлено позивача про неможливість виконання поставки соняшнику врожаю 2020 року в обсязі та строки відповідно до умов договору поставки у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, є безпідставними, оскільки позивач не визнавав обставини отримання такого листа, а в матеріалах справи відсутні докази його надсилання.  Так само відсутні докази повідомлення позивача про акт від 07.09.2020 обстеження загиблих посівів, що складений без участі представника позивача, лише за участі членів комісії Фермерського господарства.

59.          Подібні висновки щодо необхідності виконання умов договору своєчасного повідомлення позивача про обставини, які ставлять під загрозу поставку передбаченого договором товару, а також повідомлення про настання форс-мажору викладені у постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, на яку посилався скаржник, та у постанові від 21.09.2022 у справі № 911/589/21, що враховуються відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України.

60.          Отже, Верховний Суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що наведені відповідачем і зазначені в сертифікаті Торгово-промислової палати України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за конкретних обставин справи не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором поставки у вигляді стягнення штрафних санкцій, розмір яких не оскаржував відповідач.

61.          Висновки суду апеляційної інстанції, що відповідно до пункту 6.11 договору штрафні санкції, штраф та пеня сплачуються винною стороною понад збитки в строк 5 днів з дати направлення письмової вимоги, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки законом не встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору щодо стягнення штрафних санкцій. 

62.          Відповідно до частини третьої статті 232 ГК України вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

63.          Форма вимоги щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення не визначена, тому позивач здійснив своє право на їх отримання шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - у формі позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
64.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

65.          Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 312 ГПК України).

66.          Оскільки суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права і скасував судове рішення, яке відповідає закону та прийнято з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення місцевого суду.

Розподіл судових витрат
67.          З огляду на те, що Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на відповідача. 

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 4 частини першої статті 308, статтями 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" задовольнити.

2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 скасувати, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі №   927/25/21залишити в силі.

3.          Стягнути з Фермерського господарства "Флеш" (16670, Чернігівська обл., Ніжинський район, село Вікторівка, вул. Гавриша, буд 57, код 37915768) на користь Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" (16600, Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2, код 00373942) 90 000,00 грн судового збору, сплаченого в суді касаційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                І. Кондратова

Судді                                                                                             Н. Губенко

                                                                                                                      Л. Стратієнко