ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1431/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2668/21 Категорія: 302090000 	Піньковський  Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 жовтня 2022 року                                                                                                      м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Бородійчук В.Г., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Зінченко Ю.О.	

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач (скаржник) – сільськогосподарський виробничий кооператив «Черповоди», 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Нагули О.О. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2022 (повний текст складено 25.08.2022, суддя в суді першої інстанції Піньковський Р.В.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у січні 2021 року звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 3,053 га, кадастровий №7124389200:03:000:0048, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району, укладений 01.02.2016 між нею та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Черповоди», та стягнути з відповідача на її користь орендну плату з урахуванням 3% річних та інфляційний витрат у розмірі 40 185,78 грн., а також судові витрати в розмірі 26 816 грн., з яких 25 000,00 грн. витрати на правову допомогу та 1 816,00 грн. судовий збір.
В обґрунтування вказано на те, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та СВК «Черповоди», як орендарем, 01.02.2016 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 3,053 га, кадастровий №7124389200:03:000:0048, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району. Вказаним договором встановлено, що СВК «Черповоди» сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік користування.
Не зважаючи на досягнуті домовленості, СВК «Черповоди» систематично не виконує свій обов`язок орендаря, не сплачуючи орендну плату за період з 2018 по 2020 роки, що є підставою для розірвання договору оренди землі.
Позивач стверджує, що всього відповідачем не було сплачено орендної плати за період з 2018 року по 2020 рік на суму 40 185,78 грн., з урахуванням нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки: у 2018 році – 12 548,45 грн.; у 2019 році – 11 499,91 грн., у 2020 році – 11 499,91 грн., 3 % річних у розмірі 1463,13 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3 174,38 грн., що обумовило звернення з цим позовом до суду.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2022 позовні вимоги у справі задоволено частково та розірвано спірний договір оренди землі, а в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по орендній платі – відмовлено. Суд вказав, що станом на час розгляду справи заборгованості у відповідача перед позивачем по орендній платі не має, однак відповідач систематично допускав порушення зобов`язань по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки з її власником, що є підставою для розірвання договору оренди землі за вимогою орендодавця.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Нагула О.О. подав 30.09.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні всіх позовних вимог. Скаржник наголошує на тому, що згідно довідки про виплату орендної плати за 2018 – 2020 роки відповідач виплатив позивачу 60082,00 грн. орендної плати, в той час як мав виплатити 51591,12 грн., отже заборгованість відсутня, а навіть має місце переплата. При цьому часткова невиплата орендної плати, як передбачено домовленістю сторін, не може бути підставою для розірвання договору оренди землі. Позивач не звертався до орендаря з вимогами про погашення наявної по орендній платі заборгованості. Таким чином позивач не довів систематичної несплати відповідачем орендної плати, як умови для розірвання договору оренди землі. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відповідача СВК «Черповоди» залишити без задоволення, відповідно, рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 25.05.2021 за № 258246643, земельна ділянка кадастровий №7124389200:03:000:0048, площею 3,053 га, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Черповодівська сільська рада, належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-ЧР № 048101, виданого Черповодівською сільською радою народних депутатів. У вказаному державному акті зазначено про зміну розміру земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом і розмір земельної ділянки становить 6,11 га.
01.02.2016 було укладено договір оренди б/н вказаної земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Шелудько В.П. Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області. Строк дії договору 10 років. Орендарем є Сільськогосподарський виробничий кооператив «Черповоди», орендодавцем ОСОБА_1 . Орендна плата згідно п. 7 вказаного договору становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно п.8 договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки Земельної ділянки. В разі інфляції, розмір орендної плати може бути збільшений в порядку, визначеному цим договором. Пунктом 11 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається за спільною згодою сторін.
Згідно наданих відповідачем видаткових касових ордерів ОСОБА_1 отримала орендну плату: 30.08.2018 – 900,00 грн.; 13.09.2018 – 325,00 грн.; 05.12.2018 – 222,00 грн.; 20.12.2018 – 135,00 грн.; 25.06.2018 – 8 000,00 грн.; 12.03.2019 – 10 000,00 грн.; 22.10.2019 – 6 500,00 грн.; 14.11.2019 – 10 000,00 грн.; 10.05.2021 – 15 000,00 грн.; 25.05.2021 – 9 000,00 грн.
Підставою для звернення позивача до суду стало те, що відповідачем було порушено умови спірного договору оренди щодо порядку та строків виплати орендної плати. Так згідно видаткових касових ордерів орендна плата за 2018-2020 року відповідачем позивачу була сплачена з порушенням строків, які визначено умовами договору оренди землі, укладеного між сторонами 01.02.2016, оскільки неналежним чином та не у повному обсязі сплачувалася у 2018 році, а також не була вчасно сплачена у 2020 році, що скаржником по суті не спростовується.
Позивачем ставиться питання щодо стягнення з відповідача орендної плати за період з 2018 по 2020 роки у розмірі 40 185,78 грн. з урахуванням інфляційних нарахувань. При цьому, згідно касових ордерів, орендна плата ОСОБА_1 отримана у розмірі 60 082,00 грн., отже станом на момент звернення до суду із зазначеним позовом фактично заборгованості перед позивачем відповідач не мав, що при апеляційному перегляді справи сторони під сумнів не ставлять.
Відтак суд вірно вказав про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі.
Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 
Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (тобто, в тому числі, в разі несплати орендної плати) та умовами договору (в даному випадку п.36 договору оренди землі).
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Далі, згідно зі статтями 13, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Вказані висновки відображено у постанові ВС від 31.07.2020 у справі №479/1073/18-ц.
Як встановлено судом при розгляді справи станом на час подачі позову загальна сума орендної плати за землю за період 2018 -2020 відповідачу сплачена була в повному обсязі, однак відповідачем були порушені строки її виплати, які визначені умовами укладеного договору оренди. 
Дана заборгованість виникла внаслідок кількаразової несплати, тобто систематично, що відповідачем доказами не спростовано.
Таким чином при судовому розгляді було встановлено систематичне невиконання орендарем обов`язку по сплаті орендної плати, що за положеннями законодавства (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України) та договору оренди землі ( п.36) є підставою для розірвання відповідного договору оренди землі та свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
При цьому не можна погодитися з посиланнями скаржника на те, що на даний момент наявна переплата перед орендодавцем по орендній платі та заборгованість погашена у повному обсязі, адже визначальне значення має існування протягом строку дії договору оренди землі фактів систематичної несплати орендарем орендної плати, що є фактичною підставою для розірвання договору оренди за вимогою орендодавця (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України), а послідуюче погашення такої заборгованості правових наслідків існуючої несплати у виді розірвання відповідного договору не усуває.
Апеляційні доводи скаржника про те, що часткова невиплата орендної плати обумовлена домовленістю сторін доказами не підтверджуються, адже ніяких змін з даного приводу до спірного договору оренди землі його сторони не вносили та відповідних правочинів не укладали.
Та обставина, що позивач не звертався до орендаря з вимогами про погашення наявної по орендній платі заборгованості, про що вказує скаржник, сама по собі не спростовує існування систематичної несплати орендної плати по договору та не позбавляє власника земельної ділянки права у судовому порядку вимагати розірвання договору оренди землі за наявності до того підстав.
Відтак висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог у даній справі є вірними.
Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2022 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2022 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати– залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.10.2022 .

Суддя-доповідач

Судді