УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 570/1360/20
провадження № 51-2934 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_4,
суддів                        ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката                         ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020180180000050, щодо
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя                                    АДРЕСА_1 ), не судимого,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання засудженому ухвалено рахувати з 01 липня 2021 року.
Вирішено питання стосовно цивільного позову у кримінальному провадженні.
За вироком суду  ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 03 січня 2020 року приблизно о 22:00, перебуваючи на законних підставах у будинку по АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого словесного конфлікту, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав не менше трьох ударів правим кулаком ОСОБА_2 в ділянку обличчя, від чого останній отримав травми у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута по ретинованому восьмому зубу, справа в ділянці суглобового паростка, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалості розладу здоров`я.
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 13 вересня 2022 року вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 залишив без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить вимогу про скасування ухвали Рівненського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводів, викладених у її апеляційній скарзі, щодо допустимості протоколу слідчого експерименту від 07 лютого 2020 року зі свідком ОСОБА_3 та не надав вичерпної відповіді на них, чим порушив вимоги ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Вважає, що, оскільки свідок ОСОБА_3 не був допитаний у суді першої інстанції, суд не міг здійснювати посилання на вказаний протокол як на доказ для підтвердження винуватості ОСОБА_1 . 

 
Мотиви Суду
Перевіривши доводи в касаційній скарзі захисника та надані до неї копій судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Твердження захисника щодо невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК є безпідставними з огляду на таке.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства. 
Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах, та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
Усупереч твердженням захисника в касаційній скарзі, із долученої копії ухвали апеляційного суду вбачається, що суд під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 дотримався вказаних вимог закону, дав належну оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, які є аналогічними доводам касаційної скарги, та із зазначенням мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції щодо засудженого без змін. 
Більш того, погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що твердження захисника з приводу недопустимості як доказу винуватості протоколу слідчого експерименту від 07 лютого 2020 року із свідком ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки місцевий суд покликався саме на протокол, який був безпосередньо досліджений під час судового розгляду, а не на показання цього свідка. 
Із цими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За таких обставин, беручи до уваги, що показання і документи є самостійними процесуальними джерелами доказів, суд першої інстанції обґрунтовано послався на даний протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_3 .
На думку Суду, враховуючи, що показання та документи - це різні джерела доказів, а відсутність показань свідка як допустимого доказу не виключає наявності як доказів документів, посилання на нього у вироку ґрунтується на положеннях кримінального процесуального закону та є мотивованим.
Ухвала апеляційного суду належним чином обґрунтованою та відповідає приписам статей 370, 419 КПК. 
Касаційна скарга захисника ОСОБА_7 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_1 з огляду на положення статей 412 КПК, а отже немає потреби у скасуванні судового рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги захисника немає.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_4                        ОСОБА_5                               ОСОБА_6