ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                        Головуючий І інстанції: Кривич Ж.О.
20 грудня 2022 р.	Справа № 524/6680/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою   Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука  від 14 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом    ОСОБА_1 до Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В с т а н о в и в:
20.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства № 030281 від 06.07.2021 року та закрити провадження у справі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено 05.07.2021 року та фактично в цей же день на місці скоєння правопорушення винесено й постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач вказує, що розгляд справи носив формальний характер, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, також не досліджено жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, позивач зазначає, що однією посадовою особою – державним інспектором Азовського басейнового управління Волковим Д.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, чим порушив принцип безсторонності при прийнятті рішення, що є неприпустимим та викликає сумніви в його неупередженості.
Крім того, позивач вказує, що розгляд справи фактично відбувся за місцем вчинення правопорушення в с. Велика Андрусівка, проте в протоколі № 020381 зазначено адресу: АДРЕСА_1 що є протиправним, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю. 
При цьому, позивач зауважує, що згідно акту, в якому також зазначено прилов молоді судака 74 шт., державним інспектором Волковим Д.В. промисловий лов визнано законним, прийнято рішення продовжити лов, таким чином правопорушення не вбачається.
Також, позивач вказує, що в протоколі № 030281 про адміністративне правопорушення в якості свідків зазначені працівники Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, які не можуть бути свідками, оскільки це свідчить про зацікавленість у вирішенні справи.
Разом з тим, позивач зазначає, що законодавством повинно бути встановлено конкретні ліміти та нормативи використання природних ресурсів окремим нормативно-правовим актом. Встановлені п. 15.1 Правил промислового рибальства мінімальні розміри водних біоресурсів, які дозволені до вилову, не є затвердженими нормативами використання водних біоресурсів в розумінні Закону України «Про охорону навколишнього середовища» та ст. 91-2 КУпАП, яка не передбачає такої відповідальності за порушення встановлених нормативів охорони молоді водних живих ресурсів. А п. 15.1 Правил знаходиться в розділі «Заходи з охорони молоді водних живих ресурсів» і передбачають лише заходи з охорони молоді водних біоресурсів, а ніяк не встановлюють нормативи використання водних біоресурсів. 
Посилаючись на п. 16.2 Правил промислового рибальства, позивач вказує, що  максимально допустимий прилов риби непромислової міри складає у сітках з розміром вічка 22-50- не більше 20% від загальної кількості улову всіх видів риб. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 020381 від 05.07.2021 року та акту перевірки проведення промислового лову від 05.07.2021 року загальний вилов риби склав 750 шт., з яких 74 рибини непромислової міри, тобто менше 10%. Таким чином, згідно Правил промислового рибальства прилов молоді 10% від загального улову всіх видів риб – не є правопорушенням, за яке наступає адміністративна відповідальність.
Крім того, зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові № 020381 зазначено, що він порушив п 13 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах у 2021 році. У такому разі, на його думку, відповідальність повинна наступати за ч. 3 ст. 85 КУпАП, а не за ст. 91-2 КУпАП. При цьому, п. 13 не передбачено обов`язок саме користувачами або рибалками повернути молодь водних біоресурсів у водне середовище. 
Також, позивач вказує, що в протоколі державним інспектором не зазначено, яким чином здійснювався вимір водних біоресурсів та яким засобом. Проведення вимірювань засобами вимірювальної техніки, які не пройшли повірку, не може бути належними та допустимими доказами. Разом з тим, в протоколі не зазначено і про нанесені збитки у розмірі 155  222,40, що свідчить про порушення ст. 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо визначення  розрахунку збитків, позивач зазначає, що п. 1.2 Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та міністерства охорони навколишнього природного  середовища від 12.07.2004 року №248/273 застосовується виключно стосовно юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте, протокол про адміністративне правопорушення № 030281 від 05.07.2021 року складено нього, як фізичної особи. Крім того, розрахунок збитків повинен був розраховуватися не за Методикою, а за Таксами для громадян, визначеними постановою КМУ від 21.11.2011 року № 1209.
При цьому, посилаючись на практику Верховного суду від 22.07.2020 року у справі № 757/2757/16-а, вказує, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає його згоду з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення.
Заперечуючи  вимоги адміністративного позову ОСОБА_1  у відзиві відповідач   Державне агентство меліорації та рибного господарства, вказує, що 05.07.2021 року під час проведення рибоохоронного рейду на Кременчуцькому водосховищі рейдова група державних інспекторів Азовського рибоохоронного патруля перевірила законність промислу риболовецького судна СМП 101-А, № ЯКД 0171, що належить користувачу  ТОВ «РПА Андрусівська». 
Відповідальний за лов ТОВ «РПА «Андрусівська» ОСОБА_1  надав копію дозволу № 46 від 27.03.2017 року на спеціальне використання водних біоресурсів, журнал вилучених водних біоресурсів та додаток до вказаного журналу № 12 від 11.06.2021 року. В процесі перевірки наданих документів, опитування ОСОБА_1 , огляду знарядь лову та виловленої риби, складання акту перевірки проведення промислового лову було встановлено, що в улові знаходяться 74 особини риби судак непромислового розміру, які не були випущені в природне середовище відповідно до вимог рибоохоронного законодавства.
Відповідач зазначає, що в графі 8 протоколу про адміністративне правопорушення №030281 від 05.07.2021 року ОСОБА_1 власноручно надав пояснення, в яких визнав вчинене правопорушення. 06.07.2021 року головний державний інспектор ВРП № 2 Волков Д.В. у присутності позивача виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 030281. Посилаючись на норми чинного законодавства, відповідач вказує що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства.
Крім того, посилаючись на ст. 272 КУпАП, відповідач вказує, що зазначення в протоколі свідками посадових осіб рибоохорони, які брали участь в рибоохоронному рейді та під час виявлення правопорушення не забороняється законодавством. 
При цьому, відповідач вказує, що доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є: - протокол про адміністративне правопорушення № 031281 від 05.07.2021 року з підписами правопорушника та свідків; - власноруч написані пояснення позивача в протоколі, в яких він погоджується з правопорушенням; - акт перевірки промислового лову від 05.07.2021 року, з підписом позивача, в якому зафіксовано наявність молоді судака у кількості 74 особини, яка не була випущена в природне середовище; - запис в промисловому журналі від 05.07.2021 року про виявлення факту правопорушення; - квитанція № 156 від 05.07.2021 року обліку добутих водних біоресурсів; - розрахунок збитків до протоколу № 030281 від 05.07.2021 року.
Щодо змісту акту промислового лову, за яким він був визнаний законним, але при цьому було виявлено правопорушення, відповідач зазначає, що незаконним лов може бути визнаний, якщо він проводиться без дозвільних документів, забороненими знаряддями лову, в місцях, не передбачених для промислового рибальства та в заборонений час. Тож, правопорушення, вчинене позивачем, не відноситься до категорії грубих порушень правил рибальства, при яких вилучаються заборонені знаряддя лову, промислові документи та виловлені водні біоресурси. Тому, йому дозволено проводити подальший лов з обов`язковим дотриманням рибоохоронного законодавства. 
Також, відповідач зазначає, що суб`єкт господарювання ТОВ «РПА «Андрусівська» є юридичною особою та користувачем водних біоресурсів та здійснював промисловий лов на підставі дозвільних документів в порядку спеціального використання водних біоресурсів, а не як громадянин в порядку правил любительського та спортивного рибальства. Тому, розрахунок збитків повинен здійснюватися за Методикою, а не за Таксами для громадян.
Разом з тим, в дозволі на спеціальне використання водних біоресурсів зазначено, що додатковими умовами надання дозволу є дотримання всіх вимог щодо здійснення заходів із збереження водних біоресурсів, правил рибальства та режимів. Відповідно до змісту п. 13 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2021 році чітко визначено обов`язок відповідального за вилов водних біоресурсів здійснити повернення у природне середовище особин водних біоресурсів непромислового розміру. 
Окрім того, щодо доводів позивача про те, що загальний улов риби бригадою ОСОБА_1 складає 750 шт. риби, з них 74 особини є непромислового розміру і це складає 10% від складу улову, тому в його діях відсутній склад правопорушення, відповідач вказує наступне. Кожного року наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості  затверджується Режим рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України. Промислова ситуація у водоймах України погіршилась і вказаним Режимом рибальства на 2021 рік визначено, що всі особини непромислового розміру підлягають поверненню у природне середовище. 
Щодо вимірювальної техніки, відповідач зауважує, що кожного року Азовський рибоохоронний патруль проводить повірку вимірювальної техніки. Відповідно до акту № 4/34511 від 08.10.2020 року здачі-приймання послуг згідно договору № 1520м-2020Б від 05.10.2020  ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» була проведена повірка лінійок вимірювальних у кількості 28 шт., рулеток у кількості 15 шт. та ваги у кількості 2 шт. На кожний вимірювальний засіб мається свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки. Твердження позивача щодо інших можливих порушень, які на його думку, були допущеними в ході винесення відповідачем оспорюваної постанови є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами.
Рішенням Автозаводського районного  суду від 14.09.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. 
Скасовано постанову головного державного інспектора ВРП №2 Азовського рибоохоронного патруля Волкова Дениса Васильовича № 030281 від 06.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91-2 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрито.
В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що в аналогічних випадках вилову судака непромислового розміру державні інспектори ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля складають протоколи та ухвалюють постанови про притягнення відповідальних за вилов осіб за ч. 3 ст. 85 КУпАП. Ці обставини підтверджують долучені до матеріалів справи копії постанов № 0028721 від 06.08.2021 року, № 008170 від 03.08.2021 року, № 004741/1097 від 05.08.2021 року.
Нормативи та ліміти використання таких природних ресурсів як молодь риби не встановлені. Дії ОСОБА_1 як особи, відповідальної за вилов риби, можуть утворювати склад іншого адміністративного правопорушення – порушення правил рибальства, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 91-2 КУпАП. Передбачені ч. 1 ст. 38 КУпАП строки притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчилися, тому справа про адміністративне правопорушення має бути закрита.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі скаргою Азовське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук  від 14.09.2021 року  і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог  в частині скасування постанови головного державного інспектора ВРП № 2 Волкова Д.В.
Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.
Крім того, відповідач зазначив, що суд першої інстанції допустив помилку та безпідставно визнав постанови № 0028721, № 008170 та № 004741/1097 належними доказами, оскільки згідно відповідей відділів рибоохоронного патруля № 1-3 Азовського рибоохоронного патруля, протоколи з зазначеними номерами не складались та не розглядались державними інспекторами Азовського рибоохоронного патруля. Крім того, відповідач не отримував копій вказаних постанов і не знав про їх існування. 
Відповідач зазначає, якщо ці постанови винесені державними інспекторами інших управлінь рибоохорони, то вказані постанови повинні бути належним чином завірені органом, який їх розглянув та надані до суду відповідно до процедури подання доказів з обов`язковим наданням копій відповідачу. При цьому, постанови № 0028721, № 008170 та № 004741/1097 не можуть визнаватися «еталоном» та застосовуватися як законодавчо визнані норми права. 
Відповідач наголошує, що до 1996 року в КУпАП існувала лише стаття 85 – «Порушення правил полювання, рибальства та правил здійснення інших видів користування тваринним світом», яка передбачала відповідальність за будь-які правопорушення в сфері рибальства та спеціального використання водних біоресурсів. Законом України від 06.03.1996 року № 81/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до деяких законодавчих актів України з питань охорони навколишнього природного середовища», Кодекс України про адміністративні правопорушення був доповнений декількома статтями, протоколи за якими  мають право складати посадові особи органів рибоохорони: ст. ст. 85-1, 86-1, 88-1, 91-2. Тому, частина діянь, відповідальність за які раніше передбачалась ст. 85 КУпАП, з 1996 року почала кваліфікуватись за вищевказаними статтями.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.
У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення слід частково скасувати та змінити з мотивів його прийняття, з наступних підстав.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП,  ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).
Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 6 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.
Спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем та діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, є Державне агентство рибного господарства України, що діє відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 895 (далі – Положення № 895).
Згідно з підпунктами 6 та 47 пункту 4 Положення № 895 Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за дотриманням лімітів і нормативів використання водних біоресурсів та здійснює розподіл лімітів спеціального використання водних біоресурсів на квоти добування.
Положення про органи рибоохорони Держрибагентства, затверджене наказом Мінагрополітики від 19.01.2012 року № 26 (далі – Положення № 26).
Відповідно до пункту 1 Положення № 26 органи рибоохорони – Головне управління охорони водних біоресурсів у м. Києві, управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в області, басейнові управління, басейновий відділ (далі – Управління) – є територіальними органами Державного агентства рибного господарства України, які діють у складі Держрибагентства України і йому підпорядковуються.
Управління має право перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів (п.п. 6.6 п. 6 Положення № 26) та складати протоколи, та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (п.п. 6.9 п. 6 Положення № 26).
Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Відповідно до ст. 240 КУпАП органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, передбачені статтею 50, частиною третьою статті 85, статтями 86-1, 91-2 і 188-5 цього Кодексу.
Від імені органів рибоохорони розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: Головний державний інспектор рибоохорони України, головні державні інспектори рибоохорони в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, провідні державні інспектори рибоохорони, старші державні інспектори рибоохорони.
Наказом Міністерства аграрної політики України від 09.04.2003 року № 101, зареєстрованим в Мінюсті України 22.04.2003 року за № 320/7641, затверджено інструкцію, яка визначає порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення посадовими особами органів рибоохорони.
Судом установлено, що Державне агентство меліорації та рибного господарства України дорученням від 01.07.2021 року за № 35 запропонувало Азовському рибоохоронному патрулю створити рейдову групу для проведення у строк з 02 по 0.07.2021 року рибоохоронних заходів, у тому числі у Полтавській області (а.с. 57).
Наказом Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) від 01.07.2021 року № 03-ВД створена рейдова груп для проведення рибоохоронних заходів у складі працівників відділу рибоохоронного патруля № 2: головних державних інспекторів Затула М.Н. і Волкова Д.В., провідного державного інспектора Єрещенко С.А. (а.с. 58). 
Рибоохоронний рейд, це захід, який проводиться рейдовою групою із залученням або без нього інших учасників рибоохоронного рейду відповідно до наказу Держрибагентства або його територіального органу, який спрямований на здійснення заходів з охорони водних біоресурсів, запобігання, виявлення та припинення порушень у галузі рибного господарства, визначених КУпАП, Законами України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про тваринний світ». Порядок проведення рибоохоронних рейдів регулюється наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.10.2018 року № 512.
Пунктом 4 Порядку проведення рибоохоронних рейдів встановлено, що під час проведення рибоохоронних рейдів посадові особи рейдової групи забезпечують дотримання законодавства у галузі рибного господарства, здійснення заходів із запобігання, виявлення та припинення правопорушень, передбачених ст. 50, частинами третьою - п`ятою ст. 85,  статтями 85-1, 86-1, 88-1, 88-2, 90, 91-2, ст. 164 - в частині порушення порядку провадження господарської діяльності, пов`язаної з добуванням і використанням риби та інших водних біоресурсів, ст. 188-5  КУпАП.
Посадова особа рейдової групи, виявивши особу, що може порушувати законодавство у галузі рибного господарства, зобов`язана: < > скласти протокол про адміністративне правопорушення згідно з Інструкцією з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 09.04.2003 року № 101, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.04.2003 року за № 320/7641 (п.п. 4 п. 5 Порядку).
Посадові особи рейдової групи під час проведення рибоохоронного рейду мають право: < > складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (п. 6 Порядку).
05.07.2021 року головним державним інспектором ВРП № 2 Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Волковим Д.В., за участі позивача ОСОБА_1 , складений Акт перевірки проведення промислового лову (а.с. 16), з якого убачається, що 05.07.2021 року ТОВ РПА «Андрусівська» (особа відповідальна за добування – ОСОБА_1 ) на Кременчуцьком водосховище, район с. Велика Андрусівка, здійснювало промисловий лов, знаряддя лову: сітки з розміром вічка 70 мм – 8 штук, сітки з розміром вічка 35 мм – 8 штук), та на час перевірки здійснило улов водних живих ресурсів: судак, усього: 77 шт, 37 кг, у пробі: 77 шт, 37 кг, з них молоді: 74 шт, 33,2 кг; лящ, усього: 347 шт, 243 кг, у пробі: 347 шт, 243 кг; плітка (тарань), усього: 120 шт, 36 кг, у пробі: 120 шт, 36 кг; чехонь, усього: 6 шт, 2 кг, у пробі: 6 шт, 2 кг; синець, усього: 200 шт, 57 кг, у пробі: 200 шт, 57 кг; а всього: 750 шт, 375 кг.
Графа «Прилов молоді в улові до загальної кількості вилучених водних живих ресурсів ___%» в Акті не заповнена.
Акт перевірки підписаний позивачем ОСОБА_1 без зауважень.
Статтею 254 КУпАП унормовано, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Як убачається з посадової інструкції головного державного інспектора ОСОБА_2 до його основних посадових обов`язків, окрім іншого, входить – виявлення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та складання первинних матеріалів (протоколів, актів, приписів) про порушення рибоохоронного законодавства та прийняття за ними рішення в межах своєї компетенції (п.п. 3 п. 3 Посадової інструкції). Підпунктом 8 п. 4 означеної Інструкції встановлено право головного державного інспектора ОСОБА_2 в межах своєї компетенції складати протоколи, акти і в установленому порядку розглядати справи про адміністративні правопорушення законодавства з питань охорони та використання водних біоресурсів (а.с. 55-56).
05.07.2021 року головним державним інспектором ВРП № 2 Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Волковим Д.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 030281, згідно якого відповідальний за лов ТОВ «РПА Андрусівська» ОСОБА_1 на Кременчуцькому водосховищі в районі с. Велика Андрусівка 05.07.2021 року при веденні промислу риби виловив 74 особин риби судак непромислового розміру, яка не була повернута в природне середовище, чим порушив п. 13 «Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах України у 2021 році», при цьому з порушенням встановлених нормативів охорони молоді водних живих ресурсів, встановлених п. 15.1 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, чим завдав збитків водним живим ресурсам України згідно розрахунку за Методикою. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідність за яке передбачено ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 91-2 КУпАП.
У протоколі зазначено, що справа буде розглянута в Рибоохороному патрулі, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Новогеоргіївська, 9, 06.07.2021 року. Копію протоколу позивач отримав 05.07.2021 року, свідченням чого є його власноручний підпис (а.с. 14-15).
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 визначив, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
06.07.2021 року, розглянувши на  місці вчинення правопорушення, в присутності позивача, матеріали про адміністративне правопорушення, головний державний інспектор ВРП № 2 Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Волков Д.В. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 030281 від 06.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91-2 КУпАП, згідно з якою позивач підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.
В постанові зазначено, що 05.07.2021 року об 13.05 год на території Кременчуцького водосховища, район с. Велика Андрусівка, при ведені промислу риби відповідальний за лов ТОВ «РПА «АНДРУСІВСЬКА» ОСОБА_1 незаконно виловив рибу Судак 74 особини непромислового розміру, яка не була повернута у природне середовище, чим порушив п. 13 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2021 році. При цьому з порушенням встановлених нормативів охорони молоді водних живих ресурсів, встановлених п. 15-1 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України. Чим завдав збитки рибним ресурсам згідно з розрахунком за методикою. 
В постанові також зазначено, що указаними діями ОСОБА_1 порушив п. 13 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2021 році, п. 15-1 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України (а.с. 13, далі - Постанова).
Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної Постанови, колегія судів зазначає, що склад адміністративного правопорушення, це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.
При цьому, об`єкт адміністративного правопорушення, це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом.
Відповідно до ст. 91-2 КУпАП громадянин або посадова особа можуть бути піддані адміністративному стягненню у вигляді штрафу за перевищення затверджених лімітів та нормативів використання природних ресурсів.
Статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» унормовано, що ліміт спеціального використання водних біоресурсів (загальнодопустимий улов), це обсяг вилучення з природного середовища (вилову, добування, збирання) конкретних видів водних біоресурсів на конкретному водному об`єкті, встановлений на певний проміжок часу з метою попередження перевищення прогнозу допустимого вилову.
Як убачається із змісту оскаржуваної позивачем Постанови, питання щодо перевищення 05.07.2021 року ТОВ «РПА «Андрусівське» загальнодопустимого улову не поставало і до адміністративної відповідальності позивач ОСОБА_1 притягнутий за перевищення нормативів використання природних ресурсів.
Відповідно до п. 13 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2021 році, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 02.03.2021 року № 162, зареєстрованого у Мінюсті України 23.03.2021 року за № 374/35996, прилов заборонених до добування (вилову) водних біоресурсів та особин водних біоресурсів непромислового розміру, а також тварин, що не належать до водних біоресурсів (земноводні, плазуни, птахи та ссавці), слід негайно повернути у природне середовище незалежно від їх стану. Під час повернення у природне середовище таких тварин необхідно уникати нанесення їм травмувань (абз. 1 п. 13).
У разі наявності чотирьох і більше актів, у яких фіксується перевищення норми прилову особин водних біоресурсів непромислового розміру, територіальні органи Держрибагентства приймають рішення про заборону промислу знаряддями лову з певним кроком вічка в межах відповідного району промислу строком до 20 діб, але не менше ніж 10 діб (абз. 2 п. 13).
Підпунктом 15.1 п. 15 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України визначено, що мінімальні розміри риб та річкових раків, допустимі до вилову (у свіжому вигляді, в см): < > Судак – 42.   
Промисловий розмір риби визначається у свіжому вигляді виміром від вершини рила (при закритому роті) до початку середніх променів хвостового плавця (п.п. 15.1 п. 15 Правил).
Максимально допустимий прилов риби непромислової міри складає:
У сітках з розміром вічка 70 і більше міліметрів - 20% від загальної кількості улову видів риб, що охороняються (п.п. 16.1 п. 16 Правил).
У сітках з розміром вічка 22-50 - не більше 20% від загальної кількості улову всіх видів риб (п.п 16.2 п. 16 Правил).
В ятерах і відціджувальних знаряддях лову - не більше 8% від загальної кількості улову видів риб, що охороняються (п.п. 16.3 п. 16 Правил).
В уклійно-йоршових і тюлькових знаряддях лову - не більше 2% від загальної маси улову риби (п.п. 16.4 п. 16 Правил).
Таким чином, висновку про обов`язок негайно повернути у природне середовище особин водних біоресурсів непромислового розміру незалежно від їх стану має передувати висновок про перевищення користувачем водних біоресурсів максимально допустимого прилову риби непромислової міри. 
Колегія суддів зазначає, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Із змісту Акту проведення промислового лову від 05.07.2021 року (протокол у справі про адміністративне правопорушення та Постанова не містить посилання на цей доказ) можливо зробити висновок, що прилов молоді в улові (судак непромислового розміру, «молоді») до загальної кількості вилучених 05.07.2021 року ТОВ «РПА «Андрусівська» водних живих ресурсів, із застосуванням сіток з розміром вічка 70 мм та з розміром вічка 35 мм, складає 96,1% (74 шт х 100 : 77 шт/).
Однак, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. 
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). 
При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення. 
Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.  
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у зв`язку з не встановленням в протоколі про адміністративне правопорушення № 030281 від 05.07.2021 року та в Постанові факту перевищення 05.07.2021 року ТОВ «РПА «Андрусівська» максимально допустимого прилову риби непромислової міри, у відповідача відсутні підстави для притягнення позивача ОСОБА_1 , як посадової особи ТОВ «РПА «Андрусівська», відповідальної за вилучення риби, до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення за ст. 91-2 КУпАП, а саме, - за перевищення затверджених нормативів використання природних ресурсів.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 КАС України унормовано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом, це конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення адміністративного стягнення. Притягнення особи, яка вчинила правопорушення, до адміністративної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.
Підкріплюючи висновок про не встановлення нормативів та лімітів на використання таких природних ресурсів як молодь риби, суд послався на те, що в аналогічних випадках фахівці відповідача складають протоколи та ухвалюють постанови про притягнення відповідальних за вилов осіб за ч. 3 ст. 85 КУпАП (постанови №№: 0028721 від 06.08.2021 року, 008170 від 03.08.2021 року, 004741 від 05.08.2021 року).
Відповідно до ч. 8 ст. 79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 79 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № 0028721 складена фахівцем Чорноморського рибоохоронного патруля, постанова № 008170 – УДРГ в Черкаській області, постанова № 004741 - Чорноморського рибоохоронного патруля.
В матеріалах справи відсутні докази, які б безспірно посвідчували ту обставину, що означені вище постанови маються у розпорядженні відповідача. Докази виконання позивачем вимог ч. 9 ст. 79 КАС України в матеріалах справи також відсутні, означені докази надані суду 14.09.2021 року і в цей же день судом прийнято рішення по справі.
Крім того, колегія суддів зазначає, що, посилаючись на вказані постанови, суд не з`ясовував такі питання, - чи оскаржені вказані постанови зацікавленими особами, - чи були ці постанови скасовані за наслідками адміністративного або судового оскарження.
Оскільки зазначені обставини залишені судом першої інстанції залишені поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення в цій частині, шляхом зміни його мотивувальної частини.
Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції в частині, якою судом задоволено вимоги адміністративного позову про закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.01.2022 року по справі № 569/8213/17 «<…> право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України). 
          Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 268, 272, 280, 292, 293, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства задовольнити частково. 
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2021 року – скасувати в частині, якою судом задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 в цій частині.
В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2021 року змінити з підстав його прийняття, викладених у мотивувальній частині.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	Л.В. Курило    А.О. Бегунц   	
          Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 20 грудня 2022 року.