УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2933/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.
за участі секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу №295/2933/15-ц за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"" на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, заінтересована особа ОСОБА_1 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"" на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,
в с т а н о в и в :
У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» звернулось до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни у виконавчому провадженні № 63795332, в якій просило:
визнати неправомірними дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 63795332 щодо відмови у проведенні необхідних заходів для примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 ,
зобов`язати приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 63795332 провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації нерухомого майна – 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , зокрема, передати арештоване майно на реалізацію без попередньої згоди органів опіки та піклування.
Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 63795332 з примусового виконання виконавчого листа № 295/2933/15-ц, виданого Богунським районним судом м. Житомира 26 серпня 2016 року, про звернення стягнення на іпотечне майно – квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2019 року замінено боржника у вказаному виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК Форінт».
04 грудня 2020 року здійснено опис та арешт майна боржника – квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 
19 квітня 2021 року на адресу ТОВ «ФК «Форіант» надійшов висновок про вартість описаного заставного майна боржника та визначено початкову вартість реалізації майна боржника в розмірі 984 195,00 грн та погоджено оцінку майна боржника, заявлено клопотання приватному виконавцю Волковій Є. О. про невідкладне вжиття заходів з метою реалізації описаного та арештованого майна боржника через ДП «СЕТАМ».
26 квітня 2021 року на адресу стягувача надійшло повідомлення-пропозиція приватного виконавця за вих. №63795332/2525 від 20 квітня 2021 року, згідно якого приватний виконавець, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», статті 177 Сімейного кодексу України, пункту 28 VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5, відмовила у задоволенні клопотання стягувача про передачу майна на реалізацію та повідомила про неможливість звернути стягнення на майно боржника, оскільки рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №97 від 03 лютого 2021 відмовлено у наданні дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 враховуючи те, що за даною адресою зареєстровані діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в подальшому будуть мати право користування житловою площею.
ТОВ «ФК «Форіант» вважає дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. незаконними та такими, що грубо порушують права та законні інтереси стягувача, оскільки висновок приватного виконавця щодо необхідності отримання згоди органів опіки та піклування при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не ґрунтується на положеннях законодавства. Окрім того, квартира АДРЕСА_1 лише формально є об`єктом житлової нерухомості, а фактично в зазначеній квартирі знаходиться нежитлове приміщення, яке використовується як магазин непродовольчих товарів.
Таким чином, фактично на сьогоднішній день квартира АДРЕСА_3 є об`єктом комерційного призначення, як житлове приміщення не використовується з 2005 року (початком реконструкції), а неповнолітні особи зареєстровані в квартирі вже після завершення реконструкції вказаного нерухомого майна. Власник квартири АДРЕСА_1 , зловживаючи своїми правами, після передачі квартири в іпотеки банку, з метою недопущення реалізації майна за рішенням суду зареєстрував в квартирі (предмет іпотеки), що використовується як об`єкт комерційної нерухомості (магазин), неповнолітніх дітей. 
Крім того, відповідно до пункту 4.1.4. Договору іпотеки від 08 липня 2009 року, укладеного між AT «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форіант») та ОСОБА_1 , іпотекодавець зобов`язався не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб без попередньої отриманої письмової згоди іпотекодержателя. Зареєстровані неповнолітні особи не є дітьми боржника ОСОБА_1 , а є його племінниками. Отже, приватним виконавцем неправомірно відмовлено ТОВ «ФК «Форіант» від вчинення виконавчих дій з реалізації описаної та арештованої 1/4 частини квартири. 
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК Форінт» , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд залишив поза увагою його доводи про те, що вказане нерухоме майно не є житловим приміщенням, а з 2005 року використовується для здійснення підприємницької діяльності, - як магазин непродовольчих товарів. Докази на підтвердження цієї обставини були надані суду. Власники цього майна, усвідомлюючи наявність невиконаного грошового зобов`язання та обтяження майна іпотекою, умисно не зареєстрували зміну цільового призначення спірного об`єкта нерухомості з житлової квартири на нежитлове приміщення, зареєстрували за цією адресою неповнолітніх дітей, чим створили перешкоди в реалізації іпотекодержателем своїх прав.
Суд також не врахував, що зареєстровані за цією адресою неповнолітні особи не є дітьми ОСОБА_1 , а доводяться йому племінниками.
Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що суд керувався статтями 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та пунктом 29 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, при цьому судом не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування зазначених положень законодавства. Так, в постанові від 15 травня 2019 року № 678/301/12 Велика Палата зазначила наступне: « Судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено про відсутність порушення статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» внаслідок проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки, оскільки за змістом вказаних вище правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки».
У відзиві приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. зазначає, що в день винесення постанови про опис та арешт майна боржника, 4 грудня 2020 року, нею здійснено виїзд за адресою : АДРЕСА_4 . При цьому, встановлено, що дійсно вказане приміщення не є житловою квартирою, а використовується як магазин з продажу меблів. За цією адресою зареєстровані неповнолітні особи, які не є дітьми боржника.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"" залишена без задоволення, а ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року - без змін (т.1 а.с.168-170).
На вказану постанову Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"" подало касаційну скаргу, яка постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року (справа № 295/2933/15-ц) задоволена частково.
Постанова Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року скасована в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання неправомірними дій приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 63795332 щодо відмови у проведенні необхідних заходів для примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 , справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про зобов`язання приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 63795332 провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації нерухомого майна – 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року в скасованій частині втратила законну силу.
В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник заявника підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в  частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання неправомірними дій приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 63795332 щодо відмови у проведенні необхідних заходів для примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 з урахуванням вказівок Верховного Суду, що містяться в постанові від 20 липня 2022 року, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (ч.1 ст. 417 ЦПК України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги в цій частині з таких підстав. 
Відмовляючи у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду. Судом встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу Волкова Є. О. звернулася до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради з приводу надання дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , де зареєстровані діти  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 98 від 03 лютого 2021 року приватному виконавцю відмовлено у наданні дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , враховуючи те, що за даною адресою зареєстровані діти, які у подальшому будуть мати право користування житловою площею.
Проте, розглядаючи скаргу, суд першої інстанції не повно дослідив наявні у справі докази та не дав належну оцінку доводам і запереченням учасників справи, а тому ухвала суду, в нескасованій Верховним Судом частині, не може бути визнаною законною та обгрунтованою.
Так, Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року в рахунок погашення заборгованості у сумі 637 521,11 грн за кредитним договором № Z012/110/684 від 12 жовтня 2007 року, у сумі 60 062,38 дол. США за кредитним договором № Z012/110/301 від 27 червня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 , заг. площею 50,5 кв. м., яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я. 27 жовтня 2006 року за р. № 16546, який зареєстрований в державному реєстрі правочинів 27 жовтня 2006 року за р. № 1674773 та в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 26 лютого 2007 року за р. № 8792, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року змінено та викладено перші речення другого та третього абзаців у наступній редакції: «У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 жовтня 2007 року №Z012/110/684 у сумі 637 521,11 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 382 882,98 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 241 525,18 грн; заборгованості за пенею, нарахованою на тіло кредиту, у сумі 6 768,51 грн; заборгованості за пенею, нарахованою на проценти за користуванням кредиту, у сумі 6344,44 грн та погашення заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2008 року №Z012/110/301 у сумі 58 401,78 дол. США і 26 831,64 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 33 589,08 дол. США; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 24 812,70 дол. США; заборгованості за пенею, нарахованою на тіло кредиту, у сумі 16220,01 грн.; заборгованості за пенею, нарахованою на проценти за користування кредитом, у сумі 10611,63 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки.
З метою примусового виконання вказаного судового рішення 26 серпня 2016 року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист, який скеровано до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2019 року замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів № 295/2933/15-ц від 26 серпня 2016 року, виданих Богунським районним судом м. Житомира, за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника – ТОВ «ФК «Форінт».
В ході примусового виконання виконавчого провадження №63795332 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О. 04 грудня 2020 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника (предмета іпотеки) –приміщення квартири АДРЕСА_1 , вжито заходи для отримання висновку про вартість майна, яка станом на 29 березня 2021 року становила 984 195,00 грн.
При виконанні рішення суду приватним виконавцем Волковою Є. О. направлено запит до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради щодо місця реєстрації боржника за виконавчим документом.
21 грудня 2020 року за вих. №10-09/816/2 Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради повідомило, що боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 28 лютого 2007 року. Окрім того повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано 4 особи, в тому числі двоє дітей 2010 та 2013 року народження.
Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Аналогічне положення міститься й у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі – Порядку реалізації майна) у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).
Згідно із абзацом першим пункту 2 розділу VII Порядку реалізації майна реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».
У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 29 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5).
Вимога про отримання дозволу державним виконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить малолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини, зокрема передбачених статтями 17 та 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від можливого порушення.
Захист відповідних прав дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій виконавця та/або органу опіки та піклування.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
У разі звернення особи, яка вважає, що її права порушено діями або бездіяльністю державного/приватного виконавця, оцінку діям виконавця щодо виконання судового рішення із урахуванням прав дітей (якщо такі права порушуються) надає саме суд, враховуючи конкретні обставини справи, а також доводи сторін спору.
Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин і вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства, серед яких, зокрема, визначені справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», суд першої інстанції виходив лише з того, що приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування, однак такої згоди надано не було.
Проте, суд не перевірив і не надав оцінки доводам ТОВ «ФК «Форінт» про те, що діти зареєстровані в спірній квартирі після передачі квартири в іпотеку банку, ОСОБА_1 не є батьком дітей чи особою, яка замінює батька, квартира (предмет іпотеки) використовується не як житло, а як об`єкт комерційної нерухомості (магазин).
Доводи ТОВ «ФК «Форінт» підтверджуються матеріалами справи.
Так, 21 грудня 2020 року за Вих. №10-09/816/2 Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради повідомило, що боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 28 лютого 2007 року.
Крім того повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано 4 особи, в тому числі двоє дітей 2010 та 2013 року народження (т.1 а.с.23).
Відповідно до Повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (т.1 а.с.115-118), а боржником по справі є ОСОБА_1 , який доводиться дітям дядьком та не є їх опікуном. Доводи ТОВ «ФК «Форінт» про те, що діти проживають за іншою адресою разом зі своїми батьками ніким не спростовані. 
Довідкою ОСББ «Кольоровий світ» від 18.01.2021 підтверджується, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані три особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та племінники 27.02.2013 р.н. та ІНФОРМАЦІЯ_6 .. Квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 фактично являються одним реконструйованим об`єднаним приміщенням з окремим входом/виходом. За даною адресою вказані особи та малолітні діти не проживають. На момент створення ОСББ «Кольоровий світ» у 2016 році за вказаними адресами розміщувався магазин меблів. З 2016 року приміщення для проживання людей не використовувалась (т.1 а.с.24).
Та обставина, що  майно на яке звернуто стягнення, використовується не як житло, а як магазин підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с. 14-16, 20,27-28).
У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа) №766/1637/21 міститься висновок, що органи опіки та піклування надають згоду на відчуження будинку, квартири, якщо таке відчуження здійснюється батьками або особами, які їх замінюють. 
Верховний Суд вказав, що при застосуванні положень пункту 28 Розділу VIII Інструкції потрібно враховувати наступне, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке мають діти, виконавець зобов`язаний попередньо отримати дозвіл органів опіки та піклування.
У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, виконавець повинен встановити, чи є боржник - власник майна, яке передається на реалізацію, одним з батьків дитини чи особою, які їх замінюють, тобто, чи є боржник тією особою, до обов`язків якої належить дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.
У разі передачі в порядку виконавчого провадження на реалізацію нерухомого майна, власником якого є боржник, який не є одним з батьків чи особою, яка їх замінює по відношенню до дітей, які мають право користування таки майном, відсутні підстави для отримання виконавцем згоди органу опіки та піклування, оскільки така згода потрібна на відчуження будинку, квартири, якщо відчужується майно, належне  батьками або особами, які їх замінюють.   
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції у нескасованій її частині та задоволення апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390,391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання неправомірними дій приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № 63795332 щодо відмови у проведенні необхідних заходів для примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни в рамках виконавчого провадження № 63795332 щодо відмови у проведенні необхідних заходів для примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 27.10.2006 за р. №16546.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02.09.2022.

Головуючий Судді