Справа № 465/1710/15-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/62/18                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар Іванова О.О.
З участю: представника позивача АТ «ДЕІБ України» -адвоката Ільїнової І.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові цивільну справу № 465/1710/15-ц за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Галичина», ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство «Галичина», Публічне акціонерне товариство «Ковельмолоко», ОСОБА_2 , Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України,- про стягнення заборгованості 
в с т а н о в и в :
11.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України (далі по тексту ПрАТ «ДЕІБ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача заборгованості за кредитними договорами № 151213К8 від 20.03.2013 року, № 151407К37 від 21.08.2008 року та № 151208К34 від 25.06.2008 року, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151213N2 від 20.03.2013 року в розмірі 4 290 481 долар12 центів США, що станом на 04 березня 2015 року згідно курсу НБУ складає 106 492 564 ,53 грн. та 1 181 120,84 грн., посилаючись на договір поруки № 151213Р13 від 25 березня 2013 року.
Представником позивача уточнено позовні вимоги із врахуванням Довідки щодо стану погашення заборгованості № 195-00/1480 від 19.03.2018 року в частині суми стягнення у розмірі 4 290 481 долар 12 центів США, що станом на 04 березня 2015 року згідно курсу НБУ складає 106 492 564,53 грн. та 1 181 120,84 грн.
Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року уточнені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договорами кредиту в сумі 4 290 481 долар 12 центів США, що станом на 04 березня 2015 року згідно курсу НБУ складає 106 492 564, 53 грн. та 1 181 120,84 грн.
Додатковим рішення Франківського районного суду м.Львова від 16.07.2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Дане додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року у цивільній справі № 465/1710/15-ц. 
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 та ПАТ «Галичина».
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки позивачем безпідставно нараховано за кредитними договорами пеню у доларах США. Комісія за управління кредитною лінією розрахована, виходячи з банківського року, проте умовами договору комісії не передбачено.
Процесуальні порушення полягали в тому, що судом першої інстанції була призначена судова економічна експертиза, однак така не проведена, оскільки суд не направив матеріали до експертної установи. У задоволенні клопотання представників ПАТ «Галичина» та ПАТ «Ковельмолоко» про повторне направлення справи на експертизу, суд безпідставно відмовив. Вважає, що для обрахунку правильного розміру заборгованості необхідні спеціальні знання, а тому з метою сприяння учасникам судового процесу у реалізації їх прав, суду необхідно було задоволити таке клопотання. Суд першої інстанції взяв до уваги розрахунки позивача, не врахувавши заперечення відповідача про неправильність розрахунку, внаслідок чого ухвалив незаконне та упереджене рішення. Вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду із позовом до поручителя відносно кожного з чергових платежів. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
ПАТ «Галичина» в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх дійсних обставин справи. 
Стверджує, що надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами не відповідають умовам даних кредитних договорів та чинному законодавству. З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом була призначена судова економічна експертиза, однак така не була проведена у зв`язку з тим, що матеріали справи не були скеровані до експертної установи. Представник ПрАТ «Галичина» заявляла клопотання про повторне надіслання матеріалів справи на експертизу, однак таке було безпідставно відхилено судом. Крім того, клопотання про призначення експертизи було заявлене і ПАТ «Ковельмолоко», однак у задоволенні такого судом відмовлено. Зазначає, що перевірка розрахунків заборгованості на законодавчому рівні чітко визначається судовою економічною експертизою, тому що вимагає спеціальних знань і підтверджує необхідність у даній справі.
Вважає, що судом безпідставно стягнуто пеню за порушення строків сплати грошових зобов`язань (основного боргу, процентів, комісії за управління кредитом) в доларах США, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, оскільки нарахування пені можливе лише в національній грошовій одиниці. Вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з позовом до поручителя відносно кожного із чергових платежів.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
19.02.2021 року представник відповідача ОСОБА_3 надала суду додаткові пояснення на підтвердження порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Зокрема, зазначає, що у зв`язку із укладенням Додаткової угоди № 151213N2-1 від 16.08.2013 року до Генеральної кредитної угоди викладено в новій редакції додаток №1-Перелік Кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які діють в рамках цієї Генеральної угоди, яким до переліку включено додатково Кредитний договір № 1551214К5 від 16.03.2014 року, чим збільшено обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_1 . Ліміт заборгованості збільшено з 350 000 000,00 грн. до 450 500 000,00 грн. Окрім цього, додатковою угодою № 151213N2-9 від 29.12.2014 року до Генеральної кредитної угоди доповнено підпункт 6.7.2 пунктом 6.7 ст.6 Договору, яким передбачено, що за невиконання умови, визначеної п.п.5.2.36 цієї Генеральної угоди, розмір комісії за управління кредитним договором збільшується на 0,08 на період, починаючи з першого числа місяця, наступного за ним, в якому порушено таке зобов`язання, то діє до кінця місяця, в якому відповідне зобов`язання буде виконане.
Зазначає, що в інші кредитні договори в рамках Генеральної кредитної угоди також внесені зміни. Відповідно до п.2.1.6 договору поруки від 25.03.2013 року № 151213Р13 поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобов`язань позичальника за Кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Кредитної угоди, що будуть укладені у майбутньому. Однак, вважає, що зазначена умова договору не виключає застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України та необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі про що прописано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 910/13109/18. ( а.с.158-164 т.8). 
11.11.2021 року представник АТ «Укрексімбанк» І.Ільїнова надала суду пояснення у якій зазначає, що обставини погашення заборгованості ПрАТ «Галичина» та ПАТ «Ковельмолоко» мали місце 21.07.2021 року, тобто майже три роки після ухвалення оскаржуваного рішення та не існували на дату ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору у цій справі.
На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) представником позивача АТ «Укрексімбанк» надано відзив на апеляційні скарги ПрАТ «Галичина» та ОСОБА_1 .
У відзиві представник позивача зазначає, що АТ «Укрексімбанк» вважає апеляційні скарги необґрунтованими та безпідставними, такими, що не підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим із встановленням фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що не погоджується з твердженнями скаржників про порушення Банком норм про нарахування пені в іноземній валюті, оскільки чинним законодавством не заборонено нарахування та стягнення пені в іноземній валюті у випадку, якщо стягувачем одержано відповідну ліцензію НБУ. Банківські послуги, які є валютними операціями видаються АТ «Укрексімбанк» на підставі Генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій від 30.09.2016 року.
Заперечує інші доводи апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Разом із апеляційними скаргами представниками відповідача ОСОБА_1 та ПрАТ «Галичина» подано клопотання про призначення у справі судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій. 
Ухвалою судового засідання від 29 січня 2019 року колегією суддів судової палати Львівського апеляційного суду задоволено клопотання та призначено судову фінансово-економічну експертизу ( а.с.16-19 т.8).
Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 та ПрАТ «Галичина»–адвоката Галаси Ж.Т. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ПАТ «Ковельмолоко» адвоката Квіткіна Ю.М., пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Ящинського А.Л. на підтримання доводів апеляційної скарги, які вони давали у попередніх судових засіданнях, заперечення з приводу апеляційної скарги представників позивача ПрАТ «ДЕІБ» України Ільїнової І.В., представника КМУ Бабій І.В., С. Зубко, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.
Згідно ст.3 ч.3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч.1,3ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи та судом встановлено, що між ПАТ «ДЕІБУ», ПАТ «Галичина» (позичальник-1) правонаступником якого є ПрАТ «Галичина» та ПАТ «Ковельмолоко» ( позичальник-2) укладено Генеральну кредитну угоду № 151213N2 від 20 березня 2013 року із змінами та доповненнями ( далі по тексту Генеральна угода).
В рамках Генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та ПрАТ «Галичина» укладено чотири кредитні договори, а саме: 

-Кредитний договір № 151213К8 від 20 березня 2013 року із змінами та доповненнями ( далі по тексту Кредитний договір № 151213К8). На виконання п.3.1, п.п. 3.2.1, 3.2.2, п.3.2 ст.3 кредитного договору № 151213К8 банк відкрив позичальникові-1 мультивалютну не відновлювальну відкличну лінію в межах якої надав кредит в розмірі 11 875 000,00 доларів США та 95 198 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту-1 19.03.2018 року та зі сплатою процентів за користування кредитом-1 в порядку та розмірі, встановленому п.п. 3.2.4 п.п.3.2; 3.5 ст.3 кредитного договору № 151213К8, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та в порядку, встановленому п.п. 3.2.5, п.3.ю3 ст.3 та сст.4 зазначеного кредитного договору.

-Кредитний договір № 151214К5 від 06 березня 2014 року із змінами і доповненнями ( далі по тексту кредитний договір № 151214К5). На виконання п.2.1, п.2.2 ст.2 Кредитного договору № 151214К5 Банк відкрив позичальникові-1 відновлювальну кредитну лінію на суму 31 000 000,00 (тридцять один мільйон,00)грн. (далі за текстом кредит-2) з кінцевим терміном погашення кредиту-2 25.12.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом-2 в розмірі 20% річних, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та в порядку, встановленому п.п. 3.2.2 п.3.2 ст.3 та ст..4 Кредитного договору № 151214К5;

Кредитний договір № 151407К37 від 21.08.2007 року зі змінами та доповненнями ( далі по тексту Кредитний договір № 151407К37). На виконання п.3.2 ст.3 Кредитного договору №151407К37 Банк відкрив позичальникові другу мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію на 6 000 000,00 (шість мільйонів,00) доларів США ( далі по тексту Кредит-3) з кінцевим терміном погашення цього кредиту 31.12.2015 року та зі сплатою процентів за користування Кредитом-3 в порядку та в розмірі, встановленому п.п. 3.2.6 п.п. 3.2, 3.5 ст.3 Кредитного договору № 151407К37, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та в порядку, встановленому п.п. 3.2.7 п.3.2 ст,3 та ст..4 Кредитного договору № 151407К37.

Кредитний договір № 151208К34 від 25.06.2008 року зі змінами і доповненнями ( далі за текстом Кредитний договір № 151208К34). На виконання п.3.1 п.п.3.2.1; 3.2.3 п.3.2 ст.3 Кредитного договору № 151208К34 Банк відкрив позичальникові-2 мультивалютну не відновлювальну відкличну кредитну лінію на суму 3 640 000,00 ( Три мілліони шістсот сорок тисяч,00) доларів США ( далі за текстом Кредит-4) з кінцевим терміном погашення кредиту 31.12.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом -4 в порядку та в розмірі, встановленому п.п.3.2.6 п.3.2, п.3.2, п.3.5 ст.3 Кредитного договору № 151208 К34 зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та в порядку, встановленому п.п. 3.2.8 п.3.2 ст.3 та ст..4 Кредитного договору № 151208К34.
Відповідно до умов Кредитних договорів позичальник-1 та позичальник-2 взяли на себе зобов`язання погашати надані їм кредити, сплачувати проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією, а також виконувати інші зобов`язання, встановлені кредитним договором.
У разі невиконання зобов`язань за кредитними договорами передбачено нарахування пені. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п.3.2 ст.3 Кредитних договорів.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що має місце прострочена заборгованість відповідачів перед АТ «Укрексімбанк» у зв`язку з несвоєчасним та не виконанням у повному обсязі взятих на себе зобов`язань згідно Генеральної угоди та укладених у її рамках Кредитних договорів станом на 01.08.2015 року та згідно розрахунку позивача становить 4 290 481 доларів 12 центів США, що станом на 04 березня 2015 року згідно курсу НБУ складає 106 492 564 грн. 53 коп. та 1 182 120,84 гривні.
Відповідно до статей 626, 628 Цивільного кодексу України ( далі по тексту ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови та пункти, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК прописано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч.1 ст.553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно ч.1,2 ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 є поручителем по кредитних договорах в рамках Генеральної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року, судом правильно вирішено стягнути суму заборгованості з поручителя за неналежне виконання умов Кредитних договорів та вирішено питання судових витрат.
Враховуючи те, що у зазначеній справі судом апеляційної інстанції призначалася судово-економічна експертиза, проведення якої доручалося Львівському НДІСЕ та що згідно з Висновком експерта № 550 від 22 травня 2020 року розрахунок позивача банку щодо заборгованості не відповідає висновку експерта, суд апеляційної інстанції бере до уваги Висновок експерта щодо сум заборгованості як належний та достовірний доказ, оскільки висновок проведено фахівцем, який попереджений про кримінальну відповідальність, на підставі аналізу наданих позивачем розрахунків, платіжних відомостей та відповідно до умов договору. ( а.с. 75-120 т.8).
За даними поданих на дослідження документів встановлено, що заборгованість перед АТ «Укрексімбанк» складає:
За Кредитним договором № 151214К5 від 06 березня 2014 року заборгованість відсутня.
За Кредитним договором № 151213К8 від 20 березня 2013 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року заборгованість 403 209,14 доларів США (екв.10 007 916,16 грн.) та 1 358 991,55 грн., а саме:
-прострочена заборгованість за основним боргом-193 500,00 доларів США (екв.4 802 797,32);
-пеня за несвоєчасне погашення основного боргу- 135 532,87 грн.
-прострочена заборгованість за процентами-208 604,17 доларів США (екв.5 177 692,76 грн.) та 999 266,30 грн.;
-пеня за несвоєчасне погашення процентів-221 111,06 грн. ( 183 122,94 грн. + 37 988,12 грн.).
-3% річних від простроченного основного боргу ( відповідно до ст. 625 ЦК України) -487,73 долари США (екв. 12 105,78 грн.);
-3% річних від суми прострочених процентів ( відповідно до ст. 625 ЦК України)-617,24 долари США (екв.15 320,30 грн.) та 3 081,32 грн.;
-інфляція у зв`язку із несвоєчасним погашенням заборгованості ( на суму процентів)-0,00 грн.
За Кредитним договором № 151407К37 від 21 серпня 2007 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року-2 263 786,68 доларів США (екв.56 188 674,97 грн) та 2 915 360,56 грн., а саме: 
-прострочена заборгованість за основним боргом-2 034 000,00 доларів США (екв.50 485 218,37 грн.);
-пеня за несвоєчасне погашення основного боргу-2 492 387,64 грн.;
-прострочена заборгованість за процентами-216 860,53 дол.США ( екв.5 382 621,05 грн.);
-пеня за несвоєчасне погашення процентів-358 185,47 грн.;
-прострочена заборгованість за комісією за управління – 60 807,26 грн.;
-пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління-4 759,46 грн.;
-3% річних від простроченого основного боргу ( відповідно до ст..625 ЦК України)- 11 070,90 дол.США (екв.274 787,02 грн.);
-3% річних від суми прострочених процентів ( відповідно до ст..625 ЦК України)-1 855,25 дол.США (екв.46 048,53 грн.);
-3% річних від суми простроченої комісії ( відповідно до ст..625 ЦК України_ -466,25 грн.;
-інфляція у зв`язку із несвоєчасним погашенням заборгованості ( комісії за управління) 3 513,95 грн..
За кредитним договором № 151208К34 від 25 червня 2008 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року - 1357 399,73 долари США (екв.33 885 021,81 грн.) та 1 792 675,34 грн., а саме:
-прострочена заборгованість за основним боргом-1 223 000,00 доларів США (екв.30 355 664,73 грн.);
-пеня за несвоєчасне погашення основного боргу-1 499 377,83 грн.;
-прострочена заборгованість за процентами-134 399,73 дол. США (екв.3 335 889,73 грн.);
-пеня за несвоєчасне погашення процентів-220 620,42 грн.;
-прострочена заборгованість за комісією за управління-65 199,45 грн.;
-пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління-4 315,15 грн.;
-3% річних від простроченого основного боргу ( відповідно до ст.625 ЦК)- 6 660,74 дол.США (екв.165 323,95 грн.);
-3% річних від суми прострочених процентів ( відповідно до ст.. 625 ЦК України )- 1 133,87 доларів США (екв.28 143,40 грн.);
-3% річних від суми простроченої комісії ( відповідно до ст..625 ЦК України)-406,59 грн.;
-інфляція у зв`язку із несвоєчасним погашенням заборгованості (комісії за управління) -2 755,90 грн.
Колегія суддів при ухваленні рішення бере до уваги висновок судової бухгалтерсько- економічної експертизи та зазначає, що збільшення гривневої частини заборгованості та, відповідно, зменшення боргу в доларах відбулося за рахунок нарахування пені у національній валюті України - гривні, що узгоджується з даними Генеральної кредитної угоди та укладених у її рамках кредитних договорів, та відповідає доводам апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 та ПрАТ «Галичина».
Щодо доводів апеляційної скарги в частині припинення поруки за кредитними зобов`язаннями на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, такі належним чином не обґрунтовані і не підтверджуються власними розрахунками, в тому числі і по щомісячних платежах.
Щодо твердження апелянтів, що позивачем безпідставно нараховано за Кредитним договором № 151213К8 від 20.03.2013 року інфляційні за порушення строків сплати грошових зобов`язань в доларах США ( основного боргу, процентів, комісій за управління кредитом), оскільки чинним законодавством індекс інфляції визначається як знецінення саме національної грошової одиниці-гривні, колегія суддів зазначає, що такі твердження є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до розрахунку заборгованості ПрАТ «Галичина» за кредитним договором № 151213К8 від 20.03.2013 року, що міститься в матеріалах справи, позивачем нараховано втрати від інфляції в національній валюті у зв`язку з несвоєчасним погашенням процентів за користування кредитом по траншу в гривні (99 198 000,00грн.)- втрати від інфляції в розмірі 8 000,00 грн., а не в доларах США. За висновком експерта втрати від інфляції перевірені та нараховані у гривні.
       Європейський суд з прав людини прописав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст.. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( справа «Пронін проти України», № 63566/00 g 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). 
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині стягнення суми боргу з відповідача у користь позивача із врахуванням висновку експертизи.
В іншій частині підстав для зміни чи скасування рішення суду немає.
Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 Цивільно-процесуального кодексу України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» задоволити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року змінити в частині визначення розміру заборгованості станом на 04 березня 2015 року , яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитними договорами № 151213К8 від 20.03.2013 року, № 151407К37 від 21 серпня 2008 року, № 151208К34 від 25.06.2008 року, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20.03.2013 року. 
Викласти абзац 2 резолютивної частини рішення суду першої інстанції у такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України (м.Київ вул..Горького,127, ЄДРПОУ 00032112) заборгованість за кредитними договорами № 151213К8 від 20 березня 2013 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року станом на 04 березня 2015 року в розмірі 403 209,14 доларів США, що еквівалентно 10 007 916,16 грн. та 1 358 991,55 грн.;
За кредитним договором № 151407К37від 21.08.2007 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року станом на 04 березня 2015 року- 2 263 786,68 доларів США, що еквівалентно 56 188 674,97 грн.) та 2 915 360,56 грн.;
За кредитним договором № 151208К34 від 25 червня 2008 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 151213N2 від 20 березня 2013 року станом на 04 березня 2015 року -1 357 399,73 долари США, що еквівалентно 33 885 021,81 грн та 1 792 675,34 грн.
Всього до стягнення підлягає 4 024 395,55 доларів США (Чотири мільйони двадцять чотири тисячі триста дев`яносто п`ять доларів 55 центів), що еквівалентно 99 981 612,94 грн. (Дев`яносто дев`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят одна тисяча шістсот дванадцять грн. 94 коп.) та 6 067 027,45 грн. ( Шість мільйонів шістдесят сім тисяч двадцять сім грн. 45 коп.) пені за несвоєчасне погашення боргу.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк