ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/149/21	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання Кратковський Р.О.

за участю представників сторін:
Прокурор Тунік В.М. – прокурор відділу Одеської обласної прокуратури
Від Одеської міської ради - Асташенкова О.І. - самопредставництво
Від Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (наразі – Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів») - адвокат Стадник П.О.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» - не з`явився
Від  ОСОБА_1 – адвокат Ошарін Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777»
на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 ухвалене колегії суддів: головуючий суддя Бездоля Ю.С., судді Гут С.Ф., Шаратов Ю.А., м. Одеса, повний текст складено 20.01.2022
по справі № 916/149/21
за позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури 
в інтересах держави в особі Одеської міської ради 
до відповідачів:
1.Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (наразі – Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів»)
2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  ОСОБА_1 
про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності, 

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до відповідачів: Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» (Відповідач 2), в якому просив суд:
- визнати незаконним рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати незаконним рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. про реєстрацію змін розділу №48546085 від 05.09.2019, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 з 7607,7 кв.м на 7206 кв.м.;
- визнати незаконним рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842298 від 24.09.2019) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842171 від 24.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, загальною площею: 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48725641 від 17.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А;
- припинити право власності, зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1916440851101);
- припинити право власності, зареєстроване за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянку №24, загальною площею 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1921811351101).
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що рішення державного реєстратора Пенчева К.Л. (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна є незаконним. Прокурор зазначає, що подальші рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, які виникли внаслідок виділу об`єкта нерухомого майна, який розташований адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, буд. 36/1, також є незаконними та такими, що прийняті з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; незаконні дії порушують встановлений чинним законодавством порядок реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці комунальної власності Одеської міської ради, що є підставою для захисту інтересів держави у судовому порядку.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 позовні вимоги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради - задоволено частково:
- визнано незаконним рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1; 
- визнано незаконним рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. про реєстрацію змін розділу №48546085 від 05.09.2019, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 з 7607,7 кв.м на 7206 кв.м.; 
- визнано незаконним рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842298 від 24.09.2019) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна; 
- визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842171 від 24.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, загальною площею: 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1; 
- визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48725641 від 17.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А;
- припинено право власності зареєстроване за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянку №24, загальною площею 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1921811351101); 
- стягнуто з Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (65078, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Іцхака Рабіна, буд. 28, код ЄДРПОУ 05508766) на користь Одеської обласної прокуратури 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, код ЄДРПОУ 03528552) 13620 /тринадцять тисяч шістсот двадцять/ грн. судового збору; 
- в решті позову - відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення державного реєстратора не відповідає вимогам закону та порушує права територіальної громади м. Одеси в особі позивача на земельну ділянку, а тому позов прокурора в частині вимог до відповідача-1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 - підлягає задоволенню. 
Так само господарський суд дійшов до висновку, що доведеними є похідні вимоги прокурора про невідповідність вимогам закону та порушення прав територіальної громади м. Одеси в особі позивача на земельну ділянку спірними рішеннями державних реєстраторів:
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. про реєстрацію змін розділу №48546085 від 05.09.2019, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 з 7607,7 кв.м на 7206 кв.м.;
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842298 від 24.09.2019) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна;
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842171 від 24.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, загальною площею: 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1;
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48725641 від 17.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А, 
а тому позов прокурора в частині похідних вимог до відповідачів про визнання незаконними та скасування вказаних рішень державних реєстраторів - підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції також вказав, що спір у цій справі розглядається як спір, пов`язаний з порушенням речового права позивача на земельну ділянку іншою особою, та як спір щодо зареєстрованого в Реєстрі речового права на майно, відносно якого був вчинений запис (прийнято рішення). Вирішуючи питання відносно заявлених позовних вимог прокурора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» в частині припинення права власності, господарський суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на відсутність речових прав у відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» - на спірне майно, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1916440851101);

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21. 
Апелянт вказує, що станом на момент звернення позивача до суду земельні ділянки, у т.ч. земельна ділянка, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомості, не входять до меж міста Одеси. Матеріали справи, з огляду на Рішення Одеської міської ради №5980-У від 13.07.2010 «Про скасування рішення Одеської міської ради від 06.03.2006 № 5313-ІУ «Про межі міста Одеси», не містять доказів, що земельні ділянки, розташовані на території Овідіопольського району Одеської області, увійшли та передані в установленому законом порядку до меж м.Одеси.
Апелянт доходить до висновку, що земельна ділянка, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомого майна, входить до меж Таїровській селищної ради, об`єднана територіальна громада, а відтак, цивільні права, свободи чи інтереси Одеської міської ради відповідачем не порушено, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Апелянт вважає, що суду апеляційної інстанції слід вирішити питання щодо належного позивача по справі.
Апелянт вказує, що Одеська міська рада могла довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила в 2015 році, коли було прийняте рішення державним реєстратором Пенчевим К.В. від 06.11.2015 про державну реєстрацію виправлень до запису про право власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів». А відтак, вказаним спростовується висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав задоволення клопотання відоповідача-1 на застосування наслідків застосування спливу строків позовної давності.
Апелянт зазначає, що у процесі розгляду судом першої інстанції справи, ні прокурором ні Одеською міської радою так і не надано стверджуючих пояснень з посиланням на відповідні докази в чому саме полягає суспільний інтерес, який би виправдовував як заходи позбавлення права власності відповідача, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що скасування реєстраційних записів на нерухоме майно є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі №21-1959а16).
Апелянт вважає, що обраний спосіб захисту у вигляді зобов`язання скасування реєстраційних записів є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично не призводить до відновлення його порушених прав, а навпаки призведе до не дотримання справедливої рівноваги, тому в даному випадку виключає можливість задоволення позовних вимог.
Окрім того, апелянт вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про той факт, що спірне нерухоме майно не відноситься до капітальних споруд. Саме посилання позивача на відсутність фундаменту тощо, не підтверджує той факт, що спірне нерухоме майно не відповідає ознакам нерухомості.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Одеської області від 14.01.21 у справі №916/149/21 в повному обсязі.

Короткий зміст доводів відзиву на апеляційну скаргу.
07.07.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21.
Позивач вказує, що відповідно до Генерального плану м. Одеси, затвердженому рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 № 6489-ІУ, проспект Маршала Жукова входить до меж міста Одеси. Таким чином, неспроможною є позиція апелянта, що земельна ділянка за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1, на якій розташована автостоянка № 24, не входить до меж м. Одеси. Зазначене є підтвердженням того, що незаконними діями щодо реєстрації права власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку № 24, загальною площею 7607,07 кв.м, за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 36/1, порушено саме право комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на земельну ділянку за вказаною адресою.
Прокурор зазначає, що зі свідоцтва про право власності САС № 637301 від 02.04.2009, виданого ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» виконавчим комітетом Одеської міської ради, та виготовленого технічного паспорту від 07.02.2009 вбачається, що єдиною капітальною спорудою, тобто об`єктом нерухомого майна автостоянки № 24 є адміністраторська, загальною площею 96,3 кв.м, решта будівель та споруд вказаної автостоянки, складених з дерева та металу, не є об`єктами нерухомого майна. Зазначене є свідченням того, що рішенням державного реєстратора Пенчева К.В. від 06.11.2015 про державну реєстрацію виправлень до запису про право власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку № 24 за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1, безпідставно, за рахунок некапітальних (тимчасових) споруд, які в експлуатацію не приймались, збільшено площу вказаної автостоянки з 96,3 кв.м на 7607,07 кв.м.
Позивач також зазначає, що доводи апелянта, що обраний спосіб захисту у вигляді зобов`язання скасування реєстраційних записів є неефективним, не ґрунтуються на матеріалах справи, адже, заявлена прокуратурою позовна заява не містить таких позовних вимог.
Окрім того, позивач зазначив, що неспроможними є доводи відповідача, що Одеська міська рада була обізнана про порушення її прав з моменту складання КП «ОМБТІ та РОН» технічного паспорту від 07.02.2009. Відповідно до чинного законодавства технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна не є правовстановлюючим документом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються відповідні права та обов`язки. Тому, сам факт виготовлення технічного паспорту не можна вважати порушенням відповідних прав, зокрема, територіальної громади міста в особі Одеської міської ради.
На думку прокурора у виниклих спірних правовідносинах щодо реєстрації прав власності на майно відсутній критерій законності та добросовісності набуття майна у власність, адже, реєстраційні дії проведено без додержання встановленої чинним законодавством процедури, яка є загальнодоступною, чіткою та зрозумілою, зокрема, реєстрацію прав власності проведено за відсутності документів, на підставі яких би виникали, змінювались або припинялись такі права. Такі дії свідчать про їх недобросовісність у зв`язку з усвідомленням незаконності особою, що розраховує на помилку або співучасть у порушенні закону з боку державного органу (державного реєстратора). Тому позбавлення такої особи прав власності на спірне майно не суперечитиме принципам, встановленим ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Керуючись викладеним вище, позивач просить апеляційну скаргу ТОВ «Тріумф 777» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 у справі № 916/149/21 - залишити без змін.

Письмові пояснення третьої особи.
21.09.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду  від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення по справі. В даних пиcьмових поясненнях третя особа фактично повністю дублює доводи апеляційної скарги.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/149/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді – Поліщук Л.В, Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2022.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/149/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/149/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/149/21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21 - залишено без руху; запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі     23   835,00 грн.; визначено, що конкретний строк для усунення недоліків апеляційної скарги буде встановлено додатково.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі   23  835,00 грн. –   протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
09.06.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Таким чином недоліки апеляційної скарги було усунуто.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 07.07.2022; призначено справу № 916/149/21 до розгляду на 21 липня 2022 року о 10:00; визначено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21.
Відповідно до протоколу судового засідання від 21.07.2022 у розгляді апеляційної скарги приймали участь представники ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» - адвокат Стадник П.О., ТОВ «Тріумф 777» - адвокат Колесніченко Б.В., Одеської міської ради – Асташенкова О.І. та прокурор – Тунік В.М., які надавали пояснення та викладали власну правову позицію.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2022 відкладено розгляд справи №916/149/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 на 21 вересня 2022 року о 14.00.
Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 565 від 20.09.2022, у зв`язку з перебуванням судді Таран С.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/149/21.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 справу № 916/149/21 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Аленін О.Ю.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 прийнято справу №916/149/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.
21.09.2022  у судовому засіданні по справі прийняли участь прокурор Тунік В.М., представники Одеської міської ради - Асташенкова О.І., ГО «Одеська обласна організація автомобілістів» - адвокат Стадник П.О., ОСОБА_1 – адвокат Ошарін  Д.С. Представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.
Окрім того, 21.09.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника ТОВ «Тріумф 777» про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що представник апелянта адвокат Колесніченко Б. має ознаки респіраторного захворювання Covid-19.
Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У даному випадку, представник апелянта не надав жодних доказів того, що у адвоката Колесніченко Б. наявні ознаки респіраторної хвороби Covid-19.
У даному випадку колегія суддів вважає, що наведені представником причини неявки не є поважними, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами, представник апелянта приймав участь у судовому засіданні 21.07.2022, де викладав мотиви та доводи апеляційної скарги, тому колегія суддів відхиляє дане клопотання.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу №916/149/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по суті, не дивлячись на відсутність представника апелянта, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника апелянта у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя.
У зв`язку з введенням на території України воєнного стану справу №916/149/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 було розглянуто Південно-західним апеляційним господарським судом у розумний строк, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації №99 від 19.02.2002 «Про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна автостоянок №№ 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42 за Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів» на підставі статей 6, 20, 39, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», підп. «а» п.4.1 розділу 4 «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 26.06.1998 за №399/2839, листа Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів №15 від 18.02.2002, наданих документів:
- визнано право власності за Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів на об`єкти нерухомого майна автостоянок №№ 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42, які розташовані в с. Мізікевича на землях Таїровської селищної ради Овідіопольського району, що знаходяться на її балансі, згідно переліку (додається);
- доручено Таїровському селищному голові (Венгер Д. П.) та Овідіопольському РБТІ (Бондарчук М. В.) розглянути питання про оформлення правоустановчих документів на об`єкти нерухомого майна автостоянок №№ 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42 згідно чинного з0аконодавства України.
Додатком до вищевказаного розпорядження є Перелік об`єктів нерухомого майна автостоянок №№ 19, 24, 36, 38, 39, 41, 42 Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, які розташовані в с. Мізікевича на території Тайровської селищної ради, з якого вбачається наступне: А - адмінбудинок площею 123 кв.м., Б - диспетчерська площею 8 кв.м., В - оглядова яма ПТО з навісом площею 16,5 кв.м., 1-6, І - споруди: - ворота, 2 - огорожа металева, 3 - забор залізобетоний, 4 - естакада, 5 - водопровід, 6 - електромережа. Загальна площа склала 147,5 кв.м. 
В матеріалах справи наявне свідоцтво від 19.02.2002 №99 про право власності на автостоянку №24, видане Виконкомом Таїровської селищної ради, яким посвідчено, що ціла автостоянка, яка розташована на території Таїровської селищної ради с. Мізікевича по вул. Маршала Жукова дійсно належить Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на праві колективної власності та в цілому складається з: А - адмінбудинок, Б - диспетчерська, В - оглядова яма ПТО з навісом, 1-6, І - споруди. Вказане Свідоцтво видане на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації. У Свідоцтві зазначено наступні площі: А - адмінбудинок (61,5 кв.м.), Б - диспетчерська (8,0 кв.м.), В - оглядова яма ПТО з навісом (16,5 кв.м.).
Також матеріали справи містять технічний паспорт на автостоянку №24.
Відповідно до наявного в матеріалах справи схематичного плану від 07.02.2009 земельної ділянки за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 36/1, загальна площа будівель та споруд складає 17142 кв.м.
02.04.2009 виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано Свідоцтво САС №637301 про право власності на автостоянку №24, яким посвідчено, що об`єкт, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1, в цілому, дійсно належить Громадській організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», на праві приватної власності. Об`єкт в цілому складається з будівель: літ. “А” - адміністраторська, загальною площею 96,3 кв.м., основною площею 44,8 кв.м., літ. “Б” - диспетчерська, літ. “В” - оглядова яма ПТО з навісом, відображених у технічному паспорті від 07.02.2009.
Як вбачається із Свідоцтва, останнє видане на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.12.2008 №1252, протоколу XV (позачергової) конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008, статуту Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», зареєстрованого Головним Управлінням юстиції в Одеській області від 27.03.2009 №174-о/д; замість свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна автостоянки №24, виданого виконкомом Таїровської селищної ради від 27.02.2002, зареєстрованого Овідіопольським РБТІ від 28.02.2002 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №22.
Матеріали справи містять Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22612106 від 29.04.2009 Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості», з якого вбачається, що автостоянка №24 за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр. Жукова Маршала (пр. Ленінської Іскри), буд. 36/1 належить на праві приватної власності Громадській організації «Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів» на підставі Свідоцтва про право власності САС №637301 від 02.04.2009.
09.10.2009 між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопроектрспецтранс» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №5-1747, відповідно до якого Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» продала та передала у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопроектрспецтранс» купило та прийняло у власність автостоянку №24 (двадцять чотири), що знаходиться в місті Одеса, по проспекту Маршала Жукова, будинок 36/1 (тридцять шість/один), та складається в цілому з зазначених літерами: “А” - адміністраторської, загальною площею - 96,3 кв.м., основною площею - 44,8 кв. м., “Б” - диспетчерської, “В” - оглядової ями ПТО з навісом, розташованих на земельній ділянці площею 17142 кв. м., яка знаходиться в користуванні продавця, згідно договору оренди земельної ділянки, посвідченого Куркан Н.Ф., приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 09.10.2001 за реєстровим №3966. Зазначена автостоянка належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії САС №637301, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 02.04.2009, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 29.04.2009, записано в книзі за №86неж-59, номер запису 6169, реєстраційний номер 27168976. 
Згідно з технічним паспортом від 07.02.2009, на який міститься посилання у свідоцтві САС №637301 від 02.04.2009 про право власності, автостоянка за адресою: проспект Маршала Жукова, 36/1, складається з наступних об`єктів: “А” - адміністраторська, загальною площею 61,4 кв.м, “Б” - диспетчерська, загальною площею - 8,0 кв.м, “В” - оглядова яма з навісом, загальною площею - 16,5 кв.м, “Г1-Г25” - гаражі, загальною площею - 7607,7 кв.м, І - вимощення, II - естакада, - №1-№4 - огорожа.
Матеріали справи містять Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24518024 від 20.11.2009 Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості», на автостоянку №24 за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр. Жукова Маршала (пр. Ленінської Іскри), буд. 36/1, належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопроектспецтранс» на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2009.
Відповідно до договору про розірвання договору купівлі-продажу від 03.04.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопроектспецтранс» та Громадською організацією “Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів”, сторони розірвали договір купівлі-продажу, посвідчений Лангольф Ю.Д., державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори 09.10.2009 за реєстровим №5-1747, за яким Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» продала та передала у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопроектспецтранс» купило та прийняло у власність автостоянку №24, що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Жукова Маршала, будинок №36/1, та складається в цілому з зазначених літерами: “А” - адміністраторської, загальною площею - 96,3 кв.м., основною площею - 44,8 кв. м., “Б” - диспетчерської, “В” - оглядової ями ПТО з навісом, розташованих на земельній ділянці площею 17142 кв. м., яка знаходиться в користуванні.
В матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.10.2020 №227479725, з якої вбачається наступне:
- 06.11.2015 державним реєстратором Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчевим Костянтином Леонтійовичем внесено до Реєстру рішення (індексний номер 25906972) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1. Змінено загальну площу 96,3 кв.м. на загальну площу на 7607,7 кв.м. та змінено частку об`єкта нерухомого майна з 1/1 на 975/1000;
- 05.09.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О.С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48546085), яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з 7607,7 кв.м на 7206 кв.м.;
- 17.09.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О.С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48725641) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на підставі висновку №002191 від 13.09.2019 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1, технічного звіту від 12.09.2019 щодо можливості виділу 25/1000 часток автостоянки, зі зміною функціонального призначення під виробничі та невиробничі будівлі;
- 24.09.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О.С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48842298) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна на підставі технічного паспорту від 13.09.2019, виданого ТОВ «ПРОФ БТІ»;
- 24.09.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозовою О.С. внесено до Реєстру рішення (індексний номер 48842171) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, загальною площею: 278 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на підставі технічного паспорту №002197 від 19.09.2019, виданого ТОВ «ПРОФ БТІ», висновку №002196 від 19.09.2019 та свідоцтва про право власності САС №637301 від 02.04.2009, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради.
Окрім того, з матеріалів справи також вбачається, що 02.04.2021 ОСОБА_1 (третя особа) у заяві про вихід із Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» повідомила про вихід із товариства та на підставі ч.9 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» замість виплати вартості частки у статутному капіталі просила передати у власність виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1111,3 кв.м.: складова частина об`єкта нерухомого майна - адміністраторська будівля, А; складова частина об`єкта нерухомого майна - будівлі Д, Е, Ж, З; складова частина об`єкта нерухомого майна - вимощення, І; складова частина об`єкта нерухомого майна - огорожі, №5, 6, які розташовані за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1916440851101.
Рішенням одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» від 02.04.2021 одноосібний учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» ОСОБА_2 , який володіє 100% у статутному капіталі Товариства прийняв наступні рішення:
- надати згоду Товариства на вихід ОСОБА_1 із складу учасників Товариства;
- у зв`язку із виходом ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства передати у власність ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , наступне нерухоме майно: виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1111.3 кв.м: - складова частина об`єкта нерухомого майна: Адміністраторська будівля, А; - складова частина об`єкта нерухомого майна: будівлі Д, Е, Ж, З; - складова частина об`єкта нерухомого майна: вимощений, 1; - складова частина об`єкта нерухомого майна: огорожі. №5,6, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1916440851101;
- у зв`язку із виходом ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства затвердити зменшення статутного капіталу Товариства до 4000 гривень. Визначити та затвердити розмір частки учасника та її номінальну вартість з урахуванням зменшення статутного капіталу наступним чином: ОСОБА_2 - номінальна вартість частки учасника, визначена у гривні 4000 грн.; розмір частки у статутному капіталі, визначений у відсотках, 100%;
- затвердити статут Товариства у новій редакції та провести державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських об`єднань. Уповноважити директора та/або представників за довіреністю на вчинення дій, пов`язаних із державною реєстрацією змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських об`єднань.
Відповідно до акту приймання-передачі об`єкта нерухомого майна, що передається товариством у зв`язку з виходом особи зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» від 02.04.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» в особі директора Трошина В`ячеслава Вікторовича, з одної сторони та ОСОБА_1 , з іншої разом іменовані «Сторони» склали цей Акт приймання - передачі манна (далі за текстом - Акт) про наступне:
- відповідно до Рішення одноосібного учасника ТОВ «Тріумф 777» від 02.04.2021, Товариство передає, а ОСОБА_1 приймає на підставі виходу із Товариства замість виплати вартості частки у статутному капіталі у власність наступне нерухоме майно: виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1111,3 кв.м: - складова частина об`єкта нерухомого майна: Адміністраторська будівля, А; - складова частина об`єкта нерухомого майна: будівлі Д. Е, Ж, З; - складова частина об`єкта нерухомого майна: вимощення, І; - складова частина об`єкта нерухомого манна: огорожі, №5,6, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1916440851101;
- право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.
На час розгляду судом першої інстанції даного спору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 21.07.2021 міститься інформація щодо того, що речові права на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1916440851101) зареєстровані не за відповідачем-2, а за фізичною особою - ОСОБА_1 . Аналогічна інформація міститься і станом на 16.09.2022.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

1)          Щодо належності позивача у даному випадку, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до приписів абз.3, 4 ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.
Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, тощо.
Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
За приписами п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Приписами cт.cт.316, 317, 319, 328 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;
б)          територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;
в)          держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади,
-          на землі державної власності.
Приписами ч.ч.1,2,3,5 статті 83 ЗК України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об`єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об`єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.
Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною; г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.
У даному випадку спірним майном є об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А та об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянка №24, загальною площею 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1.
Апелянт посилається на те, що земельна ділянка, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомого майна, входить до меж Таїровської селищної ради.
Матеріали справи містять лист ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» від 25.11.2008 № 140, адресований голові Київської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням присвоїти автостоянці № 24 адреси по вул. М. Жукова в м. Одесі з зв`язку зі зміною меж м. Одеси та входженням цих земель до Київського району м. Одеси.
За результатами розгляду вказаного листа розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.12.2008 № 1252 упорядковано поштову адресу автостоянки № 24 - м. Одеса, пр-т Маршала Жукова, 36/1.
Відповідно до свідоцтва про право власності на автостоянку № 24, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 02.04.2009, вказаний об`єкт, загальною площею 96,3 кв. м, належить ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів та розташований за адресою: м. Одеса, пр-т Маршала Жукова, 36/1.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.
Водночас, відповідно до Генерального плану м. Одеси, затвердженому рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 № 6489-ІV, проспект Маршала Жукова входить до меж міста Одеси.
Колегія суддів у даному випадку оцінює усі наявні докази у їх сукупності, та приймає до уваги, що вищевказаними документами, а саме листом ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» від 25.11.2008 № 140, Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.12.2008 № 1252, свідоцтвом про право власності на автостоянку № 24, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 02.04.2009, Генеральним планом м. Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 № 6489-ІV, підтверджено обставини того, що об`єкти спірного нерухомого майна перебувають в межах міста Одеса. 
Бідь-які належні докази у формі документів про перебування спірних об`єктів нерухомого майна в межах Таїровської селищної ради станом на час проведення державним реєстратором оспорюваних дій, у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, неспроможною є позиція апелянта, що земельна ділянка за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 , на якій розташована автостоянка № 24, не входить до меж м. Одеси.
Лист ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 22.02.2019, на який посилається апелянт, лише є доказом відсутності у відповідачів оформленого у встановленому законом порядку права на земельну ділянку за вищевказаною адресою, що підтверджує правильність позиції прокурора.
Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам тощо.
Зазначене є підтвердженням того, що незаконними діями щодо реєстрації права власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку № 24, загальною площею 7607,07 кв.м, за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 36/1, порушено саме право комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на земельну ділянку за вказаною адресою.
Адже, відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Аналогічні положення закріплені ст. 377 ЦК України.
При цьому, наявні в матеріалах справи документи вищевикладених доводів не спростовують, інших доводів учасниками справи, зокрема, відповідачами під час розгляду справи судом першої інстанції не наведено, а отже, іншої позиції не доведено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірне рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева К.Л. (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме, автостоянки № 24, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1, порушує права територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на земельну ділянку.
З огляду на викладене, Одеська міська рада є належним позивачем у справі № 916/149/21.
В обґрунтування своєї позиції апелянт безпідставно посилається на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 916/2240/20, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У справі №916/2240/20 апелянт взагалі не приймав участі, встановлювались відповідні фактичні обставини щодо іншої спірної земельної ділянки.
Відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Таким чином, правова оцінка, зроблена в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 916/2240/20, не є для суду обов`язковою при розгляді справи №916/149/21.

2) Щодо права прокурора на звернення до суду.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
При цьому обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.
Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 з`ясовуючи поняття "інтереси держави" визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.
Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача/позивачів з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом/органами своїх функцій із захисту інтересів держави.
При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права" передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
При цьому, на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.
Отже, з урахуванням вище викладеного, у розумінні положень статей 73, 76, 77 ГПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме лише посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (відповідний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №     912/2385/18 наведено такі правові висновки:
"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
У даному випадку, в матеріалах справи наявний лист Одеської обласної прокуратури №15/3/2-490вих-20 від 30.11.2020 на адресу Одеської міської ради. У даному листі прокуратура вимагала надати інформацію щодо звернення Одеською міською радою до суду по факту проведення державної реєстрації права власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку № 24, загальною площею 278,00 кв.м, та факту державної реєстрації права власності ТОВ «Тріумф 777» на виробничі та невиробничі будівлі загальною площею 1111,3 кв.м.
У відповідь на даний лист, Одеська міська рада листом  №162-пр/вих від 22.12.2020 повідомила прокуратуру, що Одеською міською радою взято до уваги викладену у листі інформацію та з метою перевірки даних фактів виконавчими органами Одеської міської ради здійснюються відповідні перевірки. Позовна заява не подавалася.
В матеріалах справи також наявний лист-повідомлення Одеської обласної прокуратури №15/3/2-105вих від 20.01.2021 на адресу Одеської міської ради, яким повідомляється Одеська міська рада про те, що Одеською обласною прокуратурою підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ГО «Одеська обласна  організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів», ТОВ «Тріумф 777», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності. Позовна заява найближчим часом буде скерована до суду для розгляду по суті.
Окрім того, з листа Прокуратури Одеської області №05/1-947 вих. 19 від 03.04.19 направленого на адресу Одеської міської ради, вбачається, що Одеській міській раді було відомо про вищевказані факти порушень з боку відповідачів ще 05.04.2019 (дата отримання даного листа ОМР), вказані обставини підтверджуються документами (лист Прокуратури Одеської області №05/1-947 вих. 19 від 03.04.19, лист Юридичного департаменту Одеської міської ради №41-пр/вих. Від 12.04.2019, яким повідомлено прокурора, що Одеська міська рада не зверталась до суду із позовом щодо скасування рішень державного реєстратора), які додані до матеріалів справи.
Тобто, колегією суддів встановлено, що будучі повідомленою про порушення права територіальної громади м. Одеса як власника земельної ділянки у зв`язку із протиправними діями відповідачів, пов`язаними із державною реєстрацією права власності на об`єкти спірного нерухомого майна, Одеська міська рада у період з квітня 2019 року по січень 2021 року мала достатньо часу для належного реагування на вказані порушення, але обмежилася повідомленням прокурора про те, що виконавчими органами Одеської міської ради здійснюються відповідні перевірки. Доказів звернення із позовом до суду саме Одеською міською радою матеріали справи не містять.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що прокурором було дотримані вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні з позовною заявою у справі №916/149/21.

3)          Щодо суті позовних вимог.
За змістом п.1 ч.1 ст. 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (в редакції, станом на час прийняття спірного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень   або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Частиною 1 статті 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Статтею 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” передбачено, що у разі виявлення у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та/або витязі з Державного реєстру прав технічної помилки, допущеної державним реєстратором, заінтересована особа письмово повідомляє у п`ятиденний строк про це державного реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей Державного реєстру прав інформації, що міститься у заяві про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень. Якщо факт невідповідності підтверджено, державний реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення. Виправлення технічної помилки у записах Державного реєстру прав, що була допущена не з вини державного реєстратора, здійснюється за плату. У разі виявлення технічної помилки, допущеної у записах Державного реєстру прав, державний реєстратор у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу. Заінтересована особа протягом п`яти робочих днів з дня отримання від державного реєстратора повідомлення про допущення технічної помилки у записах Державного реєстру прав повинна звернутися до нього із заявою про виправлення такої помилки. Якщо виправлення технічної помилки може завдати шкоди чи порушити права та законні інтереси правонабувачів або третіх осіб, які використовували відповідні реєстраційні записи, державний реєстратор у п`ятиденний строк письмово повідомляє таких осіб про виправлення технічної помилки. 
Згідно з п.38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (в редакції, станом на час прийняття спірного рішення) (далі - Порядок №1141) державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав у разі допущення технічної помилки; зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін`юст.
За змістом п.39 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 у разі внесення змін у зв`язку з допущенням технічної помилки державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості: 1) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 2) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 3) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 4) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
Пунктом 1.2. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5 (в редакції, станом на час прийняття спірного рішення) (далі - Порядок №3502/5), надано визначення терміну технічна помилка як описка, друкарська, граматична, арифметична помилка.
Відповідно до п.40 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 у разі внесення змін у зв`язку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для зміни відомостей: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 3) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. 
Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (в чинній редакції) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом “а” пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом “а” пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом “а” пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.
Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
У відповідності до ч.2 ст. 21 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” (в редакції, станом на час прийняття спірного рішення) мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
У даному випадку, ухвалюючи спірне рішення, яким внесено зміни до загальної площі належного відповідачу-1 об`єкта нерухомого майна, державний реєстратор керувався п.38 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, який передбачає, що державний реєстратор може внести зміни до записів Державного реєстру прав у таких випадках: 1) у разі допущення технічної помилки або 2) у разі зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав.
При цьому у разі внесення змін у зв`язку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав, зокрема, такі відомості: підстава для зміни відомостей: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ.
Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, у спірних рішеннях державного реєстратора про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно останнім не вказано, на підставі яких документів було встановлено помилку у загальній площі документу чи об`єкту. Згідно з карткою прийому заяви у графі “Перелік документів, поданих із заявою” не вказано жодного документу, поданого державному реєстратору разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Натомість, у спірному рішенні міститься посилання, що за результатом розгляду заяви відповідача-1 державним реєстратором було встановлено “виправлення помилкової загальної площі”, в той же час, положення Порядку №3502/5, чинного на час ухвалення спірного рішення, визначало поняття технічної помилки саме як описку, друкарську, граматичну, арифметичну помилку.
До спірного рішення державного реєстратора в Реєстрі за відповідачем-1 було зареєстровано право власності на цей об`єкт, площа якого була визначена у розмірі 96,3 кв.м. При цьому запис про право власності на спірне нерухоме майно, до якого внесено зміни державним реєстратором Пенчевим К.Л., був вчинений на підставі свідоцтва про право власності від 02.04.2009 серії САС №637301, відповідно до якого відповідачу-1 на праві власності належить автостоянка №24, за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1, об`єкт в цілому складається з будівель: літ. “А” - адміністраторська, загальною площею 96,3 кв.м., основною площею 44,8 кв.м., літ. “Б” - диспетчерська, літ. “В” - оглядова яма ПТО з навісом, відображених у технічному паспорті від 07.02.2009.
В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що при здійсненні реєстрації права власності за відповідачем-1 на спірне нерухоме майно в записі була допущена саме технічна помилка щодо площі об`єкту (описка, друкарська, граматична, арифметична помилку), а відомості щодо внесення змін до свідоцтва від 02.04.2009 про право власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку №24 в матеріалах справи також відсутні. Також, як зазначалось, в матеріалах реєстраційної справи взагалі відсутній будь-який документ, який став підставою для змін до запису (крім заяви).
З огляду на викладене вище, судом першої інстанції було вірно встановлено наступні обставини:
1) відомості, які до прийняття спірного рішення містилися у Реєстрі щодо майна за реєстраційним номером 1916440851101 щодо загальної площі об`єкту, відповідають відомостям, які містяться наразі у свідоцтві про право власності на цей об`єкт; 
2) в матеріалах справи відсутні докази внесення змін до вказаного свідоцтва в частині збільшення площі об`єкту нерухомого майна; 
3) в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що прийняті державним реєстратором спірні рішення ухвалені у зв`язку із виправленням допущеної раніше технічної помилки; 
4) в матеріалах реєстраційної справи/у спірному рішенні відсутній/не вказаний документ, який став підставою для внесення спірним рішенням змін до запису (крім заяви); 
5) згідно з Законом навіси належать до малих архітектурних форм; 
6) в матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача-1 будь-якого речового права на земельну ділянку, на якій розташовані спірні об`єкти автостоянки №24.
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне рішення державного реєстратора не відповідає вимогам закону та порушує права територіальної громади м. Одеси в особі позивача на земельну ділянку, а тому позов прокурора в частині вимог до відповідача-1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 - підлягає задоволенню. 
Колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про той факт, що спірне нерухоме майно не відноситься до капітальних споруд.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Водночас, за наявною інформацією документи дозвільного характеру на проведення будівельних робіт за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1, не видавались та органами архітектурно-будівельного контролю не реєструвались. Іншого відповідачами під час розгляду справи судом першої інстанції не доведено.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Приписами частини четвертої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 зазначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.
Своєю чергою, зі свідоцтва про право власності САС № 637301 від 02.04.2009, виданого ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» виконавчим комітетом Одеської міської ради, та виготовленого технічного паспорту від 07.02.2009 вбачається, що єдиною капітальною спорудою, тобто об`єктом нерухомого майна автостоянки № 24 є адміністраторська, загальною площею 96,3 кв.м, решта будівель та споруд вказаної автостоянки, складених з дерева та металу, не є об`єктами нерухомого майна.
Зазначене є свідченням того, що рішенням державного реєстратора Пенчева К.В. від 06.11.2015 про державну реєстрацію виправлень до запису про право власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку № 24 за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1, безпідставно, за рахунок некапітальних (тимчасових) споруд, які в експлуатацію не приймались, збільшено площу вказаної автостоянки з 96,3 кв.м на 7607,07 кв.м.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність похідних вимог прокурора про невідповідність вимогам закону та порушення прав територіальної громади м. Одеси в особі позивача на земельну ділянку спірними рішеннями державних реєстраторів:
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. про реєстрацію змін розділу №48546085 від 05.09.2019, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 з 7607,7 кв.м на 7206 кв.м.;
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842298 від 24.09.2019) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна;
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842171 від 24.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, загальною площею: 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1;
- рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48725641 від 17.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А.
Таким чином, позов прокурора в частині похідних вимог до відповідачів про визнання незаконними та скасування вказаних рішень державних реєстраторів - підлягає задоволенню. 
16.01.2020 з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» порядок внесення відомостей до державного реєстру прав суттєво змінився. Так, частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції з 16.01.2020 та чинній станом на час вирішення спору судом, передбачена можливість ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, у разі наявності таких прав. При цьому законом визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
Отже, враховуючи визначений станом на цей час законом порядок внесення відомостей до Реєстру, враховуючи доведену підставність позову прокурора в частині скасування спірних рішень державного реєстратора, суд має одночасно вирішити питання щодо визнання, зміни чи припинення права власності відповідача-1 на спірні об`єкти, відомості щодо яких були зареєстровані в Реєстрі до прийняття спірних рішень та які прокурором не оскаржуються в межах цієї справи.
Спір у цій справі виник не щодо обставин наявності/відсутності у відповідача-1 права власності на об`єкти, за рахунок яких було збільшено площу, а щодо незаконності проведення державної реєстрації за встановлених судом обставин збільшення площі об`єкта відповідача-1, чим порушено права територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, як власника відповідної земельної ділянки, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги прокурора про: - визнання незаконним рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1; - визнання незаконним рішення державного реєстратора Комунального підприємства “Агенція реєстраційних послуг” Одеської області Морозової О.С. про реєстрацію змін розділу №48546085 від 05.09.2019, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 36/1 з 7607,7 кв.м на 7206 кв.м.; - визнання незаконним рішення державного реєстратора Комунального підприємства “Агенція реєстраційних послуг” Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842298 від 24.09.2019) про виділ частки з об`єкта нерухомого майна; - визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства “Агенція реєстраційних послуг” Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48842171 від 24.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №24, загальною площею: 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1; - визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства “Агенція реєстраційних послуг” Одеської області Морозової О.С. (індексний номер 48725641 від 17.09.2019) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А; - припинення права власності, зареєстрованого за Громадською організацією “Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів” на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянку №24, загальною площею 278 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1921811351101) підлягають задоволенню.
В той же час, спір у цій справі розглядається як спір, пов`язаний з порушенням речового права позивача на земельну ділянку іншою особою, та як спір щодо зареєстрованого в Реєстрі речового права на майно, відносно якого був вчинений запис (прийнято рішення). 
Щодо заявлених позовних вимог прокурора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» в частині припинення права власності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на відсутність речових прав у відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» - на спірне майно, а саме: виробничі та невиробничі будівлі, загальною площею: 1111,3 кв.м, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 36/1-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1916440851101).

4) Щодо  клопотання Відповідача-1 про застосування строку позовної давності до вимог прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст. 261, 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У поданій позовній заяві прокурором обґрунтовано необхідність представництва інтересів держави в суді через невжиття Одеською міською радою як уповноваженим органом заходів, направлених на захист майнових інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах.
Так, з листа юридичного департаменту Одеської міської ради вбачається, що про факт проведення державної реєстрації права власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на автостоянку № 24, загальною площею 7607,07 кв.м, Одеській міській раді стало відомо з листа прокуратури Одеської області від 03.04.2019 № 05/1-949вих19, який доданий до позовної заяви.
Зазначеним листом прокуратури області повідомлено Одеську міську раду про факт порушення інтересів держави через реєстрацію за ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» права власності на автостоянку № 24, розташовану на земельній ділянці комунальної власності, що не передавалась останній у користування або власність.
З огляду на сталу судову практику, зокрема викладену у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 359/2021/15-ц, вбачається, що при зверненні прокурора з позовною заявою в інтересах та від імені органу який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовна давність за загальним правилом обчислюється з дня, коли про таке порушення прав або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Позовну заяву у даному випадку подано 22.01.2021.
Таким чином, позовну заяву подано в межах строків позовної давності передбачених ст. 257 ГПК України.
При цьому, неспроможними є доводи відповідача, що Одеська міська рада була обізнана про порушення її прав з моменту складання КП «ОМБТІ та РОН» технічного паспорту від 07.02.2009.
Так, відповідно до чинного законодавства технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна не є правовстановлюючим документом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються відповідні права та обов`язки.
Тому, сам факт виготовлення технічного паспорту не можна вважати порушенням відповідних прав, зокрема, територіальної громади міста в особі Одеської міської ради.
Окрім того, КП «ОМБТІ та РОН» не є виконавчим органом Одеської міської ради, незаконними діями відповідачів, що оскаржуються в межах даної справи, його прав та інтересів не порушено, тому момент виготовлення вказаним комунальним підприємством технічної документації не можна пов`язувати з перебігом позовної давності.
Водночас, Одеська міська рада не має посадових та службових осіб, наділених повноваженнями щодо моніторингу Реєстру речових прав на нерухоме майно та виявлення таким чином порушень відповідних майнових прав територіальної громади міста. Отже, пов`язувати момент проведення відповідних реєстраційних дій з початком перебігу позовної давності не можна.

5) Щодо доводів апелянта про те, що скасування реєстраційних записів на нерухоме майно є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та не призводить до відновлення його порушених прав, а навпаки призведе до не дотримання справедливої рівноваги, колегія суддів зазначає наступне.
Параграф 1 ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Конвенція має сприйматись як «живий інструмент», її положення мають тлумачитись динамічно, тобто, одне й те саме положення в різних історичних умовах цілком може втрачати свою актуальність.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно.
При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.
У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.
У даному позові з огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності ТОВ «Тріумф 777», ГО «Одеська обласна організація автомобілістів» критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном, оскільки у даному випадку ще при проведенні першої оскаржуваної реєстраційної дії у відповідачів були відсутні будь-які правові підстави для проведення такої реєстраційної дії.
Так, статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна, яким у даному випадку є територіальна громада міста в особі Одеської міської ради, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків*
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Частинами 1, 2 ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
З наведеного також вбачається, що земельна ділянка під спірним об`єктом знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 80, ст. 83 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки, в тому числі щодо захисту прав територіальної громади на неї.
Отже, у даному випадку, безпідставна реєстрація права власності на нерухоме майно, породжує у відповідачів право отримати у користування чи власність земельну ділянку під таким нерухомим майном. В свою чергу вибуття такої земельної ділянки з комунальної власності, становить «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність вибуття земельної ділянки з комунальної власності цьому суспільному інтересу не відповідає.
Крім того, ЄСПЛ визнає за державою право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» при визначенні суспільного інтересу в контексті втручання в право мирного володіння майном. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала заходів втручання. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (рішення від 2 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).
У даному випадку "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокурора до суду з відповідними позовними вимогами є задоволення суспільної потреби у відновленні законності та становища, яке існувало до порушення права комунальної власності на земельну ділянку.
Таким чином, втручання у мирне володіння ТОВ «Тріумф 777», ГО «Одеська обласна організація автомобілістів» спірним майном переслідує мету суспільного інтересу, а саме захисту права комунальної власності на землю.
При цьому, за такого втручання держави відповідачі не несуть «індивідуального і надмірного тягаря», адже, реєстрація права власності на спірне майно здійснена у незаконний спосіб.
Зазначені обставини й факти, з огляду на зміст поняття «суспільного», «публічного» інтересу у вимогах прокурора, не дають підстав для висновку про порушення принципу «пропорційності».

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду:
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф 777» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2022 по справі №916/149/21 залишити без змін.
Витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 26.09.2022.

Головуючий                      К.В. Богатир

Судді:                      О.Ю. Аленін

                      Л.В. Поліщук