ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6423/22 Справа № 227/4751/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пронін С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого- судді Демченко Е.Л. 
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 26 липня 2022  року по справі за позовом акціонерного товариства «Ацент-Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
в с т а н о в и л а:

       У листопаді 2021 року акціонерне товариство «Ацент-Банк» (далі – АТ «Ацент-Банк») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 19 жовтня 2019 року  ОСОБА_1  шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки, на підставі чого останній отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
       Зазначали, що  ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифами", які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним і банком кредитний договір, про що свідчить його підпис у заяві.
       Вказували, що відповідно до п.п.2.1.1.2.3 договору відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право в будь-який момент змінити кредитний ліміт.
       Посилаючись на те, що  ОСОБА_1 допустив значне порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 06 жовтня 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 19 249,27 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13 651,81 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 5 597,46 грн., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 19 жовтня 2019 року у загальному розмірі 19 249,27 грн.
       Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 26 липня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19 жовтня 2019 року в розмірі 6 232,60 грн. та судовий збір у розмірі 735,03 грн., а всього 6967,63 грн.
       В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким позов банку задовольнити в повному обсязі. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, не взяв до уваги, що відповідач особистим підписом підтвердив факт ознайомлення під час підписання анкети-заяви з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно ознайомлюватися з їх змінами на веб-сайті банку, позичальник користувався кредитом, тобто погодився із вказаними умовами, оскільки укладений кредитний договір є договором оферти; вважає безпідставною відмову суду першої інстанції щодо стягнення на користь банку відсотків за користування кредитними коштами, оскільки відповідно до статті 1048 ЦК України суд повинен був стягнути розмір відсотків, встановлений кредитним договором з урахуванням Тарифів, Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку незгоди з розміром вказаних відсотків, встановлених договором, здійснити нарахування відсотків у розмірі облікової ставки Національного банку України. В той же час, вказує, що позичальником було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою “Кредитна картка”, в якому визначені всі умови договору, зокрема, процентна ставка. Вказаний документ було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на номер телефону відповідача.
       Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» відповідач по справі не скористався. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 19 249,27 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2019 року  ОСОБА_1  було підписано анкету-заяву. 
       Відповідно до заяви, позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», “Тарифами”, “Правилами користування”, “Основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті” складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.19 зворот). 
       В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за програмою “Кредитна картка”, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.54).
       Станом на 6 жовтня 2021 року у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 19 249,27 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13 651,81 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 5 597,46 грн.
       Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з недоведеності наявності договірних відносин з відповідачем щодо розміру процентів, порядку користування кредитними коштами, як такі, що не обумовлені договором. За таких обставин, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 5 597,46 грн. В той же час, враховуючи, що відповідач фактично коштами банку користувався, згідно з випискою по рахунку, витратив кредитних коштів на загальну суму 16 735,51 грн., а поповнив на 10 502,91 грн., сума боргу за наданим відповідачу кредитом дорівнює різниці між отриманими та повернутими грошовими коштами (16 735,51 грн. – 10 502,91 грн. = 6 232,60 грн.), які стягнуті за рішенням суду.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним. 
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
       За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
       Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що АТ «Акцент-Банк» на підтвердження існування кредитних правовідносин між сторонами надав розрахунок заборгованості, виписку по картковому рахунку, анкету-заяву, а також паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність (а.с.18-19,19 зворот, 54,57-60). 
       У вказаній анкеті-заяві відсутні відомості про бажання  ОСОБА_1  отримати кредит, відповідна сума кредитного ліміту, дата та час її повернення, а також інші істотні умови кредитного договору, зокрема проценти за користування кредитними коштами, неустойка за порушення виконання зобов`язання тощо в анкеті-заяві не зазначені. 
       Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ “Акцент-Банк”, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору.
       Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов
та правил надання банківських послуг у АТ “Акцент-Банк”, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема неустойка за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
       Матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг
з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ “Акцент-Банк” розумів відповідач  ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ “Акцент-Банк”.
       Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови
та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі
№6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
       Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ “Акцент-Банк” у період – з часу виникнення спірних правовідносин (19 жовтня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 листопада 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
       З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ “Акцент-Банк”, які надав банк, відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ “Акцент-Банк”.
       Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.
       В апеляційній скарзі АТ “Акцент-Банк” посилається на те, що, підписуючи анкету-заяву, відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявив згоду на укладення кредитного договору, проте Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, не містять підпису  ОСОБА_1 , тому відсутні підстави вважати, що останній був ознайомлений із ними.
       Доводи апелянта, що усі істотні умови кредитного договору були передбачені та погоджені в паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
       Так, паспорт споживчого кредиту не підтверджує домовленості між АТ “Акцент Банк” та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення. 
       Відповідно до змісту розділу 4 вказаного паспорту, обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
       При цьому паспорт споживчого кредитом передбачає умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold» та “Зелена” проте, з його змісту не вбачається, умови якої саме кредитної картки були погоджені з відповідачем.        
       Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2020 року (а.с. 54 зворот), в той же час, відповідний паспорт споживчого кредиту не містить дати його підписання, з якої можливо було б встановити чи була відповідна інформація актуальна на час його підписання.
       Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідний паспорт споживчого кредиту підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, в той же час, перевірити відповідний довід банку неможливо, оскільки відповідні електронні докази до суду надані не були.
       Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами згоди на укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов, зокрема стосовно розміру отриманого кредиту, розміру відсоткової ставки за користування кредитом, порядок погашення кредиту, розмір щомісячного платежу, розмір неустойки, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить три типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник.
       Здійснюючи аналіз наданої банком виписки по банківським рахункам відповідача вбачається, що 19 жовтня 2019 року відповідач почав активно користуватися рахунком НОМЕР_1 , в тому числі кредитними коштами.
       Згідно власноручної калькуляції заборгованості по отриманому кредиту вбачається, що відповідачем було використано коштів банку на загальну суму в 16 675,51 грн., в той час як внесено на рахунок з метою погашення заборгованості коштів на суму 10 497,09 грн., тобто реальна заборгованість відповідача перед банком складає 6 178,472 грн.
       При цьому, відповідна заборгованість утворена внаслідок автоматичного списання банком відсотків, штрафів та комісії, які в анкеті-заяві передбачені не не були та з позичальником окремим документом не погоджувалися, а тому не можуть бути враховані при здійснені розрахунку заборгованості.
       Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду першої інстанції встановлено що розмір заборгованості складає 6 232,60 грн. Таким чином, враховуючи, що суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу в межах доводів такої скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

       Рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 26 липня 2022  року  залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

        Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

Макаров М.О.