КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                                                      Апеляційне провадження 22-ц/824/9647/2022
                                                                                                            Справа № 754/49/22
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем      України
 
19 жовтня 2022 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянськогорайонного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Таран Н.Г. в м. Київ14 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
         
У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, просила змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду до досягнення дитиною повноліття.
Заявлені вимоги мотивувала тим, що 23 травня 2008 року уклала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року. У шлюбі народжено дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року стягнуто аліменти з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вказувала, що грошових коштів, які сплачує відповідач за вказаним рішенням, недостатньо для повноцінного утримання дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний, стабільний та високий заробіток, має задовільний стан здоров?я, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, зміна способу та розміру стягнення аліментів не ставить його в скрутне матеріальне становище. На теперішній час їй не відомо, чи зареєстровано рухоме та нерухоме майно, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права за відповідачем. У зв`язку із змінами законодавства щодо мінімального розміру аліментів, важкою економічною ситуацією, хворобами дитини, виникла необхідність у зміні способу та розміру аліментів на дитину, а саме в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
         
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року в позові відмовлено.
 
Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно викладала обставини, зазначені в позові, вказувала, що розмір аліментів, стягнутий рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2020 року на 01 січня 2022 року вже був нижче, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений державою.
Зазначала, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Наголошувала, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Вказувала, що на теперішній час більша частина фінансових витрат на утримання дитини лягла на неї, оскільки дитина проживає з нею і вона придбає для сина одяг, їжу, ліки, посібники для самовдосконалення, і аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн., які сплачує відповідач, не забезпечують навіть третини витрат, які вона несе в зв`язку з утриманням дитини.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
 Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону в повній мірі невідповідає.
 
Як вбачається із матеріалів справи, на а. с. 8 знаходиться копія довідки від 17 липня 2029 року № 437 про реєстрацію місця проживання особи, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 12 травня 2004 року.
На а. с. 11 знаходиться копія свідоцтва про шлюб, укладений ОСОБА_5 з ОСОБА_6 07 червня 2019 року, після укладення шлюбу ОСОБА_6 взяла прізвище ОСОБА_1 (а. с. 11).
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 (а. с. 12).
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року в справі № 754/13775/18 розірвано шлюб, укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_6 (а. с. 13 - 16).
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року в справі № 754/12866/20, яке набрало законної сили 26 червня 2021 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 23 - 25).
На а. с. 18 наявна копія довідки Красноставської гімназії Чемеровецької селищної ради Київської області від 16 грудня 2021 року № 30 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у 7 класі даного закладу освіти з 23 серпня 2016 року.
На а. с. 20 знаходиться копія довідки Чемеровецької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 17 грудня 2021 року № 339 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . 
На а. с. 50 наявна довідка про доходи ОСОБА_2 від 11 липня 2022 року, видана ТОВ "Київські телекомунікаційні мережі" про те, що він справді працює з 12 вересня 2017 року на посаді технік, загальна сума доходу з квітня 2022 року по червень 2022 року склала 50849,52 грн., з якої утримуються суми по виконавчому листу в розмірі 2500 грн.
         
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
 
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
 
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
 
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
 
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
 
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
 
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
 
Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
 
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
 
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
 
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
 
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Відмовляючи в позові про зміну розміру та способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала суду належних доказів стосовно зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та не зазначила інших підстав, які б свідчили про необхідність зміни розміру аліментів, вже визначених рішенням суду, відтак підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.
 
Із матеріалів справи вбачається, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року ніким не оскаржувалось, в тому числі позивачем, та набрало законної сили 26 червня 2021 року (а. с. 25), тобто станом на час ухвалення рішення ОСОБА_1 погодилась з розміром присуджених судом аліментів в розмірі 2500 грн., і спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі судом також визначено відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
 
Апеляційний суд враховує, що на підтвердження вимог ОСОБА_1 не надано взагалі будь-яких доказів витрат, понесених нею в зв`язку з утриманням дитини.
Відтак, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що аліменти в розмірі 2500 грн., які сплачує відповідач, не забезпечують витрат, які ОСОБА_1 несе в зв`язку з утриманням дитини, оскільки сама по собі недостатність аліментів, стягнутих судовим рішенням на утримання дитини, а також зміна законодавства щодо мінімального розміру аліментів, складна економічна ситуація в сім?ї та державі, високий рівень інфляції, на що ОСОБА_1 посилалася в апеляційній скарзі, не є передбаченою ст. 192 СК України підставою для збільшення розміру аліментів.
 
Разом із тим, відмовляючи в позові в цілому судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право стягувача аліментів на зміну способу їх стягнення є безумовним і не залежить від настання або зміни будь-яких обставин.
 
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
 
Вирішуючи по суті вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, апеляційний суд виходить із того, що позивачем не було доведено наявності підстав для зміни розміру аліментів, однак її право на зміну способу стягнення аліментів є беззастережним і підлягає захисту.
 
Зважаючи на відсутність в матеріалах справи інформації щодо обставин, передбачених ст. 182 СК України, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів і мають враховуватися судом, з огляду на рівність не лише прав, а й обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, апеляційний суд приходить до висновку про зміну способу стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) відповідача, визначивши розмір аліментів при такому способі стягнення у ј частки від заробітку (доходу) відповідача, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного утримання, розвитку і лікування дитини.
 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову в частині вимог про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на ј частку від заробітку (доходу) відповідача.
 
В частині вимог про збільшення розміру аліментів позов є недоведеним і необґрунтованим з наведених вище підстав.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які були стягнуті рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на ј частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даною постановою до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :                                                                                                 Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                                        Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.