П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/19820/21                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Фелонюк Д.Л. 
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
20 грудня 2022 року                                                             м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною і зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати неправомірним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30 вересня 2021 року №7 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи: з 25.06.1986 року по 03.10.2001 року на Деражнянському цукровому заводі (з 07.05.1997 року перетворено у ВАТ "Деражнянський цукровий завод"); з 10.01.2002 року по 17.05.2004 року в комунальному госпрозрахунковому підприємстві "Добробут" м. Деражня; з 12.02.2010 року по 30.09.2014 року, з 30.04.2015 року по 11.10.2015 року в Деражнянській центральній районній лікарні (з 2021 року - комунальне некомерційне підприємство "Деражнянська міська багатопрофільна лікарня");
- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за пенсією, тобто з 20 вересня 2021 року, зарахувавши для призначення пенсії періоди роботи: з 25.06.1986 року по 03.10.2001 року на Деражнянському цукровому заводі (з 07.05.1997 року перетворено у ВАТ "Деражнянський цукровий завод") на посадах слюсаря-ремонтника 2, 3 та 4 розряду газовапнякового відділення, машиністом компресорів 4 розряду, електрозварником 2, 3 та 4 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення, оператором виробничої дільниці 4 розряду газовапнякового відділення, випалювачем вапна 5 розряду газовапнякового відділення, електрозварником ручної зварки цеху ВІК, на якому стаж роботи склав 15 років 3 місяці 8 днів; з 10.01.2002 року по 17.05.2004 року на посаді електрозварника комунального госпрозрахункового підприємства "Добробут" м. Деражня, який склав 1 рік 4 місяці 7 днів; з 12.02.2010 року по 30.09.2014 року, з 30.04.2015 року по 11.10.2015 року на посаді електрозварника Деражнянської центральної районної лікарні (з 2021 року - комунальне некомерційне підприємство "Деражнянська міська багатопрофільна лікарня"), на яких стаж роботи склав 5 років 27 днів; зі стажем роботи на цих підприємствах 21 рік 8 місяців 12 днів до пільгового стажу роботи, який передбачено Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах з дати виникнення у позивача такого права.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2022 позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001;
- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220550001533 від 27.09.2021 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №220550001533 від 27.10.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001, з 10.01.2002 по 17.05.2004, з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.09.2021;
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював:
- з 25.06.1986 по 07.09.1986 слюсарем-ремонтником 2 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу;
- з 08.09.1986 по 12.01.1987 машиністом компресорів 4 розряду Деражнянського цукрового заводу;
- з 13.01.1987 по 09.08.1987 слюсарем-ремонтником 4 розряду Деражнянського цукрового заводу;
- з 10.08.1987 по 10.09.1987 електрозварником 2 розряду ручної електрозварки Деражнянського цукрового заводу;
- з 11.09.1987 по 19.01.1988 оператором виробничої дільниці 4 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу;
- з 20.01.1988 по 07.09.1988 електрозварником 2 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу;
- з 08.09.1988 по 09.12.1988 слюсарем-ремонтником 3 газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на ремонтний період;
- з 10.12.1988 по 15.09.1989 електрозварником 3 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на ремонтний період;
- з 16.09.1989 по 24.12.1989 електрозварником 4 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва;
- з 25.12.1989 по 16.09.1992 електрозварником 3 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на ремонтний період;
- з 17.09.1992 по 11.09.1994 електрозварником 2 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду ручної електрозварки;
- з 12.09.1994 по 08.10.1996 електрозварником 4 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду ручної електрозварки;
- з 09.10.1996 по 23.11.1998 випалювачем вапна 5 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду; 07.05.1997 Деражнянський цукровий завод перейменовано у ВАТ "Деражнянський цукровий завод";
- з 24.11.1998 по 03.10.2001 - електрозварником 4 розряду ручної електрозварки цеху ВіК ВАТ "Деражнянський цукровий завод";
- з 10.01.2002 по 17.05.2004 електрозварником комунального госпрозрахункового підприємства "Добробут" м. Деражня;
- з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015 електрогазозварювальником в Деражнянській центральній районній лікарні.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 20.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220550001533 від 27.09.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 33 роки 8 місяців 16 днів, пільговий стаж відсутній.
Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи на посаді машиніста компресорів з 08.09.1986 по 12.01.1987, електрозварником з 10.08.1987 по 10.09.1987, з 20.01.1988 по 07.09.1988, з 10.12.1988 по 21.08.1992. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:
- з 22.08.1992 по 03.01.1993, оскільки відсутні відомості про атестацію робочих місць;
- з 25.06.1986 по 07.09.1986, з 13.01.1987 по 09.08.1987, з 11.09.1987 по 19.01.1988, з 08.09.1988 по 09.12.1988, оскільки позивач працював на посадах слюсаря-ремонтника, оператора виробничої дільниці, які не передбачені Списками;
- з 09.10.1996 по 23.11.1998, оскільки відсутні документи про тривалість виробничого і ремонтного періодів;
- з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001, скільки згідно з наказом про проведення атестації робочих місць від 04.01.1998 №1 посада електрозварника ручного електрозварювання газозварювального відділення та цеху ВіК не атестувалась.
Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 25.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №220550001533 від 27.10.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю визначеного законодавством пільгового стажу 12,6 років. Зазначено, що пільговий стаж позивача становить 4 роки 9 місяців 7 днів.
Про зазначене рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача листом від 05.11.2021.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001, з 10.01.2002 по 17.05.2004, з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015.
Отже, пільговий стаж позивача, з урахуванням зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу зазначених періодів, становить понад 13 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, вказаний пільговий стаж був наявний в позивача при первинному зверненні за призначенням пенсії, а тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220550001533 від 27.09.2021 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №220550001533 від 27.10.2021 є протиправними та їх необхідно скасувати. При цьому суд врахував, що позивач при повторному зверненні до пенсійного органу не надав інших документів, підтверджуючих стаж роботи на пільгових умовах за період роботи з 25.06.1986 по 03.10.2021, крім наданих до заяви про призначення пенсії від 20.09.2021. 
Разом з тим, суд зазначив, що саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, а тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині про визнання відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправною.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач своїми протиправними діями тривалий час позбавляє позивача належного пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що для повного захисту порушених прав ОСОБА_1 слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.09.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" доповнено Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".
Призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулюється пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, стаття 114 міститься в вказаному розділі XIV-1.
Таким чином, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не Законом України "Про пенсійне забезпечення", на який також посилається позивач.
Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Зі змісту наведених норм права слідує, що особа має право на отримання різних видів пенсії. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.
Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а зазначив, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове забезпечення.
Згідно з відомостями з трудової книжки позивач в період з 09.10.1996 по 23.11.1998 працював випалювачем вапна 5 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду.
Вказаний період відповідачем не зарахований позивачу до пільгового стажу, оскільки відсутні документи про тривалість виробничого і ремонтного періодів.
Однак, колегія суддів вважає такі твердження відповідача безпідставними, оскільки відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, в розділі "ХХХІІІ. Загальні професії", позиція 23200000-15167, передбачено посаду "Випалювачі вапна", та позиція 23200000-19906, якою передбачено посаду "Електрозварники ручного зварювання".
При цьому, однією з умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.
Таким чином, вказані відповідачем підстави для не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періодів роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998 у спірному випадку не можуть бути визначальними обставинами, які обумовлюють право позивача на пільгову пенсію.
Даючи оцінку доводам апелянта з приводу правомірності дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду його роботи з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001, у зв`язку з відсутністю відомості про атестацію робочих місць, колегія суддів зазначає наступне.
Так, норми Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 свідчать про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Так, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Тобто, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.
Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зарахування до пільгового стажу періоди роботи з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001.
Підставою для не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015 відповідач зазначає невідповідність довідки від 23.07.2021 №1111, виданої комунальним некомерційним підприємством "Деражнянська міська багатопрофільна лікарня" додатку 5 Порядку №637, оскільки в ній не зазначено посилання на постанову, якою затверджені списки, чинні на період пільгової роботи та те, що особа працювала повний робочий день.
Як встановив суд першої інстанції, в період з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015 позивач працював електрогазозварювальником в Деражнянській центральній районній лікарні.
Посада електрогазозварювальника передбачена Списком 2 розділ ХХХІІІ, код КП 23200000-19906, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
Крім того, розділом XXXII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".
Розділом XXXIII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".
Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".
Таким чином, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.
Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом неодноразово, у тому числі у постановах від 23.12.2019 у справі №535/103/17, від 26.03.2020 у справі №193/45/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.
Зазначеним спростовуються доводи апелянта щодо відсутності в довідці від 23.07.2021 №1111 посилання на постанову, якою затверджені списки, чинні на період пільгової роботи, як на підставу для не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015.
Суд враховує, що відповідач не заперечує факту віднесення посад, на яких працював ОСОБА_1 в спірний період до переліку посад за Списком №2. Навпаки, інші періоди роботи позивача на посадах електрозварника Деражнянського цукрового заводу були віднесені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до пільгового стажу позивача.
Більш того, частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
При цьому, пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Тобто в цьому випадку відповідачу слід було б врахувати, що якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо або на момент розгляду відповідної заяви існує сумнів їх достовірності, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, чи вчинити інші дії задля забезпечення реалізації позивачем його права на соціальний захист.
При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки надані останнім документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до пільгового стажу, у тому числі, за Списком №2.
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015.
Також судом першої інстанції обгрунтовано зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи електрозварником комунального госпрозрахункового підприємства "Добробут" м. Деражня з 10.01.2002 по 17.05.2004, оскільки ця посада передбачена Списком №2.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Викладене свідчить про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001.
Отже, пільговий стаж позивача, з урахуванням зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу зазначених періодів, становить понад 13 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, вказаний пільговий стаж був наявний в позивача при первинному зверненні за призначенням пенсії, а тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220550001533 від 27.09.2021 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №220550001533 від 27.10.2021 є протиправними, а тому правомірно скасовано судом першої інстанції.
Щодо доводів апелянта стосовно відсутності підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 20.09.2021 колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Згідно п.1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Враховуючи вищевказані положення, оскільки позивач з заявою про призначення пенсії звернувся 20.09.2021, то пенсія має бути призначена йому, починаючи з 20.09.2021.
Стосовно доводів апелянта щодо виключної компетенції пенсійного органу щодо призначення пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Таким чином, встановивши право позивача на зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу, який дає право на призначення пенсії та врахувавши дискреційні повноваження відповідача у питаннях призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов праивльного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу вищевказані періоди роботи позивача, який не визнається відповідачем та зобов`язання останнього призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.09.2021.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 809/1231/16 викладено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до   ст. 325 КАС України   та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.