ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6792/22 Справа № 213/78/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 213/78/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Тимофєєва В.О.
сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 серпня 2022 року, 

УСТАНОВИВ:

В березні 2020 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, але отримав відмову у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, а саме: загальний стаж роботи становить 31 рік 1 місяць 20 днів, пільговий стаж 5 років 11 місяців 27 днів. 
Позивач вважає, що в період з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року він працював в АТ «Південний ГЗК» зі шкідливими умовами праці, але підприємство не видає йому довідки, які підтверджують, що роботи, які він виконував у ці періоди, відносяться до Списку №1. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними у зв`язку з чим просив суд зобов`язати відповідача видати йому довідку за вказані періоди, що дає йому право на пільгову пенсію за Списком № 1. 
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, зокрема судом не враховано, що позивач в період з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року працював на посаді водія у шкідливих та важких умовах праці, віднесених до Списку №1.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні його клопотання про витребування у відповідача шляхових листів за кожну робочу зміну періодів роботи позивача на підприємстві відповідача з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року, оскільки саме з шляхових листів можливо встановити повну та вичерпну інформацію яка саме робота та в яких умовах виконувалась позивачем. 
Зауважує на тому, що проведення атестації робочих місць було проведено відповідачем з порушенням постанови Кабінету міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року без проведення хронометражу робочого часу, що є підставою для витребування у відповідача шляхових листів.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника відповідача, апеляційну скаргу позивача просить залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, представника відповідача АТ «Південний ГЗК» - Матвєєву Т.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Спір між сторонами виник з підстав бажання позивача реалізувати своє право на отримання пільгової пенсії за списком № 1 шляхом встановлення факту роботи у важких та шкідливих умовах праці.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки період роботи позивача з 24 липня 1991 року по 25 листопада 1994 року на посаді водія всіх марок автомобілів на всіх видах перевезень автотранспортного цеху вірно не включений в уточнюючу довідку АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № 598 від 02 грудня 2019 року як такий, що відповідає особливо шкідливим і особливо важким умовам праці ані за Списком № 1, ані за Списком № 2, а період роботи з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року на посаді водія автомобіля БелАЗ по вивезенню гірничої маси з кар`єру гірничо-транспортного цеху - вірно зарахована до пільгового стажу за Списком № 2.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 13 ч. 1 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, відповідно до трудової книжки, у спірний період ОСОБА_1 в період з 24 липня 1991 року по 25 листопада 1994 року працював водієм всіх марок автомобілів на всіх видах перевезень автотранспортного цеху в Акціонерному товаристві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».
В період з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року водієм автомобіля БілАЗ по вивезенню гірничої маси з кар`єру гірничо-транспортного цеху в Акціонерному товаристві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».
В період з 16 листопада 2000 року по 01 листопада 2002 року водієм автотранспортних засобів в гірничо-транспортному цеху, зайнятий на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі кар`єра.
З 24 березня 2005 року позивач працював слюсарем-ремонтником по ремонту підземного обладнання в кар`єрі у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 10 липня 2006 року по 11 квітня 2012 року слюсарем-ремонтником у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
27 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області відмовило ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки згідно наданих документів загальний стаж останнього складає 31 рік 1 місяць 20 днів, року, пільговий стаж за Списком № 2 - 3 роки 8 днів та за Списком № 1 - 5 років 11 місяців 27 днів.
До пільгового стажу були зараховані періоди роботи з 27 січня 2001 року по 27 січня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 30 червня 2001 року, з 23 липня 2002 року по 20 серпня 2002 року водієм автотранспортних засобів, зайнятим на транспортуванні гарної маси в кар`єрі завглибшки 150 метрів і глибше, з 18 квітня 2005 року по 25 лютого 2007 року, з 11 березня 2007 року по 22 липня 2007 року, з 04 серпня 2007 року по 25 січня 2008 року, з 09 лютого 2008 року по 15 червня 2008 року, з 28 червня 2008 року по 02 лютого 2009 року, з 15 лютого 2009 року по 05 квітня 2009 року, з 02 квітня 2010 року по 11 квітня 2012 року слюсарем-ремонтником в ВАТ «АрселорМіттап Кривий Ріг», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Період роботи позивача водієм з 24 липня 1991 року по 25 листопада 1994 року та водієм автомобіля БелАЗ з вивозу гірської маси з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року в АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідачем не зараховано до пільгового періоду роботи за Списком №1, оскільки згідно уточнюючої довідки підприємства, вказані періоди зараховано до пільгового стажу за Списком № 2.
В спірний період роботи позивача, а саме з 02 серпня 1982 року по 01 січня 1992 року діяли списки, затвердженні Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.
В період з 01 січня 1992 року по 01 січня 1998 року діяли списки, затверджені постановою КМ СРСР від 26 січня 1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року.
В період роботи позивача на підприємстві, а саме з 24 липня 1991 року по 25 листопада 1994 року та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року, підприємством було проведено дві атестації робочих місць.
Наказом орендного підприємства «Криворізький Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № 1160 від 22 вересня 1994 року було затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за списками № 1 та № 2. (том 1 а.с.148-150). 
Вказаним Наказом охоплюється робота позивача на підприємстві відповідача водієм всіх марок і на всіх видах перевезень автотранспортного цеху в період з 24 липня 1991 року по 25 листопада 1994 року.
Згідно Додатку № 1 до наказу № 1160 від 22 вересня 1994 року, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 автотранспортного цеху увійшли: п. 73 ковалі ручного кування, п.74 медяники, які постійно зайняті на лудженні та припоями, що містять свинець.
Згідно Додатку № 2 до наказу № 1160 від 22 вересня 1994 року, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 автотранспортного цеху увійшли: п. 268 акумуляторники, п. 269 електрогазозварники.
При цьому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 було передбачено у водіїв автомобілів дільниці великовантажних автомобілів гірничотранспортного цеху, в той час як позивач був прийнятий до автотранспортного цеху. 
Наведене вище свідчить про те, що посада водія усіх марок і на всіх видах перевезень автотранспортного цеху за результатами атестації 1994 року, згідно Додатку № 1 та Додатку № 2 до наказу № 1160 від 22 вересня 1994 року, не увійшла до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення з забезпечення за Списками № 1 та Списками № 2.
Наказом орендного підприємства «Криворізький Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № 1160 від 22 вересня 1994 року також охоплюється період роботи позивача на підприємстві відповідача з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року.
Так, згідно Додатку № 1 до наказу № 1160 від 22 вересня 1994 року, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 гірничотранспортного цеху увійшли: п. 47 водії автомобілів (ділянка великовантажних автомобілів; великовантажні автомобілі-самоскиди вантажопідйомністю 110 т.)
Згідно Додатку № 2 до наказу № 1160 від 22 вересня 1994 року, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 гірничотранспортного цеху увійшли: п. 70 водії автомобілів, зайняті на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі (дільниця вантажного транспорту (великовантажні автомобілі - самоскиди вантажопідйомністю 30-40 т.), поверхня кар`єра.
При цьому, наказом відкритого акціонерного товариства «Криворізький Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № 1501 від 30 грудня 1999 року було затверджено новий перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення з забезпечення за списками № 1 та № 2. (том 1 а.с.158-160). 
Згідно Додатку № 1 до наказу № 1501 від 30 грудня 1999 року, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 гірничотранспортного цеху увійшли: п. 30 водії автомобілів (кар`єр глибиною 150 м та нижче з 01 січня 1997 року); п. 31 водії автомобілів (кар`єр глибиною 150 м та нижче з 01 січня 1997 року за зведеним обліком днів роботи у кар`єрі).
Згідно Додатку № 2 до наказу № 1501 від 30 грудня 1999 року, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких за наслідком атестації підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 гірничотранспортного цеху увійшли: п. 30 водії автомобілів, зайняті на нарощуванні дамб, водосховищ, на вивезенні шламу, породи і відходів збагачення; п. 31 водії великовантажних автомобілів, зайняті в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. 
Вказаним Наказом охоплюється робота позивача на підприємстві відповідача водієм всіх марок і на всіх видах перевезень автотранспортного цеху в період з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року.
Як вбачається із матеріалів справи, довідкою рудоуправління АТ «ПівдГЗК» від 11 лютого 2022 року після перевірки табелів робочого часу вставлено, що позивач з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року працював водієм автомобіля БелАЗ по вивезенню гірничої маси із кар`єра гірничотранспортного цеху рудоуправління, при цьому здійснював управління автомобілем БелАЗ 75485 вантажопідйомністю 42 т при транспоруванні гірничої маси з відвальної дільниці РУ на нарощуванні дамби хвостосховища (шламокарта Войково).
Також здійснював управління автомобілем БелАЗ 75485 вантажопідйомністю 42 т при транспортуванню щебеню для підсипки автомобільних доріг в кар`єрі.
Здійснював технічне обслуговування, поточний ремонт автомобіля БелАЗ 75485 вантажопідйомністю 42 т на промисловому майданчику гірничотранспортного цеху (том 1 а.с.173).
Таким чином, за результатами атестації робочих місць 1994 року та 1999 року для даної професії, враховуючи наведений перелік виконуваних робіт, підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. 
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 24 липня 1991 року по 25 листопада 1994 року на посаді водія всіх марок автомобілів на всіх видах перевезень автотранспортного цеху вірно не включений в уточнюючу довідку АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № 598 від 02 грудня 2019 року як такий, що відповідає особливо шкідливим і особливо важким умовам праці ані за Списком № 1, ані за Списком № 2, а період роботи з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року на посаді водія автомобіля БелАЗ по вивезенню гірничої маси з кар`єру гірничо-транспортного цеху - вірно зарахована до пільгового стажу за Списком № 2.
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не враховано, що позивач в період з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 ріку працював на посаді водія у шкідливих та важких умовах праці, віднесених до Списку № 1, оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність у позивача права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні його клопотання про витребування у відповідача шляхових листів за кожну робочу зміну періодів роботи позивача на підприємстві відповідача з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року, оскільки саме з шляхових листів можливо встановити повну та вичерпну інформацію яка саме робота та в яких умовах виконувалась позивачем, оскільки судом першої інстанції було винесено вмотивовану ухвалу про відмову в задоволенні клопотання позивача (том 1 а.с.229)
При цьому, заявлене позивачем в апеляційній скарзі клопотання про витребування у відповідача шляхових листів за кожну робочу зміну періодів роботи позивача на підприємстві відповідача з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вказані докази не мають правового значення для вирішення даного спору по суті, з огляду на наступне.
Відповідно до наявного в матеріалах справи Наказу орендного підприємства «Криворізький Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № 1160 від 22 вересня 1994 року право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 було передбачено у водіїв автомобілів дільниці великовантажних автомобілів гірничотранспортного цеху, в той час як позивач, в період з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік був прийнятий та працював водієм автотранспортного цеху, які не були включені до списку працівників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. 
Крім того, довідкою рудоуправління АТ «ПівдГЗК» від 11 лютого 2022 року після перевірки табелів робочого часу вставлено, що позивач з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року працював водієм автомобіля БелАЗ по вивезенню гірничої маси із кар`єра гірничотранспортного цеху рудоуправління, при цьому здійснював управління автомобілем БелАЗ 75485 вантажопідйомністю 42 т при транспоруванні гірничої маси з відвальної дільниці РУ на нарощуванні дамби хвостосховища (шламокарта Войково).
Також здійснював управління автомобілем БелАЗ 75485 вантажопідйомністю 42 т при транспортуванню щебеню для підсипки автомобільних доріг в кар`єрі.
Здійснював технічне обслуговування, поточний ремонт автомобіля БелАЗ 75485 вантажопідйомністю 42 т на промисловому майданчику гірничотранспортного цеху.
Таким чином, за результатами атестації робочих місць 1994 року та 1999 року, які були проведені відповідачем відповідно до норм чинного законодавства, які містяться матеріалах справи (том.1 а.с.148-150, 158-160) для професій позивача, враховуючи наведений перелік виконуваних ним робіт, підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 за період з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року.
На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку витребування у відповідача шляхових листів за кожну робочу зміну періодів роботи позивача на підприємстві відповідача з 21 липня 1991 року по 12 серпня 1994 рік, та з 15 липня 1997 року по 30 жовтня 2000 року не має правового значення для вирішення даного спору по суті.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що проведення атестації робочих місць було проведено відповідачем з порушенням постанови Кабінету міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року без проведення хронометражу робочого часу, що є підставою для витребування у відповідача шляхових листів, спростовуються наведеними вище обставинами та тим, що з урахуванням виконуваних позивачем робіт з транспорування гірничої маси з відвальної дільниці РУ на нарощуванні дамби хвостосховища (шламокарта Войково), транспортування щебеню для підсипки автомобільних доріг в кар`єрі слідує, відсутні підстави вважати, що позивач не виконував роботи в кар`єрі глибиною 150 м та нижче.
Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарі. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381,382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 08 грудня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: