УХВАЛА

29 листопада 2022 року
м. Київ

справа №240/21603/20
адміністративне провадження №К/990/32626/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №240/21603/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про   визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позов задоволено, а саме:
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 календарних років служби без урахування винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та здійснити доплату ОСОБА_1 належної йому з урахуванням виплачених сум одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за 13 календарних років служби з врахуванням всіх складових його грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення   включення винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, передбаченої   постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено   повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року скасовано.
Прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
22 листопада 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин першої-третьої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Предметом касаційного оскарження в даній справі є постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №240/21603/20.
Касаційну скаргу засобами поштового зв`язку подано 18 листопада 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. 
Верховний Суд звертає увагу, що позивач неодноразово звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, проте ухвалами Верховного Суду від 09 грудня 2021 року, від 25 січня 2022 року, від 09 вересня 2022 року касаційні скарги були повернуті скаржникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки у попередньо поданих касаційних скарг не були викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Проте в касаційній скарзі відсутні будь-які відомості щодо пропущеного строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у зв`язку з чим Суд позбавлений можливості  встановити поважність або неповажність причин його пропуску. 
Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. Проте касаційна скарга подана вчетверте через одинадцять місяців після її повернення вперше Верховним Судом, що свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків. 
Сукупність цих обставин свідчить про допущення позивачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.
Отже, позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому скаржнику необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційну скаргу необхідно залишити без руху й установити скаржникові строк для усунення її недоліків шляхом надання заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 169, 329, 332 КАС України, Суд
у х в а л и в :
1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №240/21603/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про   визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
2. Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк (ненадання заяви із зазначенням причини пропуску строку на касаційне оскарження, або якщо Суд визнає причини пропуску строку неповажними) буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.
Суддя-доповіда                                                                                                                            Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                                                               В.Е. Мацедонська 
                                                                                                                                                       Н.В. Шевцова