ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1029/22 Справа № 183/3380/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатьєв Д.П. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за клопотанням захисника Морозова Вадима Юрійовича та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з правопорушника в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати та закрити адміністративне провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Разом із вимогами про скасування постанови місцевого суду, апелянти просять поновити строк апеляційного оскарження на дане судове рішення, мотивуючи такі вимоги тим, що про розгляд адміністративної справи ОСОБА_1 не знав, належним чином повідомлений не був, отримати копію постанови своєчасно не мав можливості, оскільки є військовослужбовцем і перебував на військовій службі. Про оскаржуване рішення дізнався лише 10 серпня 2022 року.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення строку апеляційного оскарження на постанову місцевого суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був достоменно обізнаний про перебування в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріалів адміністративної справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№113467 (а.с. 1), відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що він буде викликаний для розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області і повинен з`явитись в судове засідання за викликом суду. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, протокол підписано ним власноручно.
Надалі, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду адміністративної справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується телефонограмою (а.с. 13) складеною 05 липня 2022 року секретарем судового засідання, і відповідно до змісту цієї телефонограми ОСОБА_1 був повідомлений про час, дату та місце слухання справи за мобільним номером телефону НОМЕР_1 . При цьому, в телефонограмі було зазначено, що у випадку неможливості прибути в судове засідання 19 липня 2022 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна завчасно попередити про це суд, однак від ОСОБА_1 на адресу місцевого суду жодних клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи або про неможливість прибути в судове засідання із зазначенням відповідних причин, не надходило.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що учасники судового провадження окрім користування своїми процесуальними правами, повинні дотримуватись і своїх процесуальних обов`язків, в тому числі, щодо з`ясування стану розгляду справи, призначення судових засідань, отримання копії судового рішення.
При цьому, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.
Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 будучи достоменно обізнаним щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також, про час, дату та місце розгляду матеріалів адміністративної справи, маючи можливість користуватися своїми процесуальними правами, в тому, числі бути присутнім в судовому засіданні при розгляді складеного співробітниками протоколу, не скористався, жодних заперечень проти складеного протоколу не направляв, станом розгляду справи не цікавився, заходів щодо своєчаного отримання копії судового рішення, в даному випадку - постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, не вживав. А тому, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені апелянтом підстави пропуску строку апеляційного оскарження, зокрема, неналежне повідомлення його про час, дату та місце розгляду справи є безпідставними та необґрунтованими. Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в момент призначення розгляду матеріалів адміністративної справи перебував на військовій службі, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як жодних документів, які б це підтверджували апелянтами до апеляційної скарги надано не було, як і не було надано до суду першої інстанції в якості поважності підстав неявки за викликом суду.
Таким чином, враховуючи вище вказане, а також, те, що ОСОБА_1 та його захисник в своїй апеляційній скарзі не навели поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в поновленні строку, а апеляційну скаргу, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, повернути особам, які її подали.
Тож, керуючись положеннями ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_2 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову  Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - повернути особам, які її подали.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.Ю. Іванченко