П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/7255/21-а                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Боднарюк О.В. 
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
09 грудня 2022 року                                                                       м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №СЕ291172 від 21.07.2021 року про застосування адміністративно - господарського штрафу;
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати у вигляді гонорару в розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень та сплаченого судового збору.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.05.2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обгрунтуванні вимог апеляційної скарги зокрема зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази зважування транспортного засобу, а також відомості про спосіб зважування (на місці чи в русі), а також відсутні відомості про характеристики вагового обладнання за допомогою якого відбувалося зважування транспортного засобу. Зазначає, що відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів (талон, чек, квитанція із результатами зважування, автоматично сформованого відповідним ваговим обладнанням з результатом зважування), які б підтверджували факт проведення 25 травня 2021 року габаритно-вагового контролю належного позивачу автомобіля. У наданій відповідачем довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 25.05.2021 №0064530 не вказано про наявність такого документа. Крім того, у довідці не вказано найменування пункту габаритно-вагового контролю належного позивачу автомобіля, не вказано результатів габаритного контролю транспортного засобу. Зі змісту Акта, Довідки та Розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведення габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортних засобів позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну перевірку. На думку позивача, визначення загальної маси автомобіля та навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь є неправомірним, так як при такій конструкції для визначення навантаження на строєну вісь такі три осі повинні зважуватись разом.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що під час здійснення габаритно - вагового контролю транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі чеку зважування № 21001 від 25.05.2021 року зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на строєну вісь, а саме - 24,32 т, при нормативно визначених 22,00 т, та відсутності у водія при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. 
За результатами проведення габаритно - вагового контролю - інспекторами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю № 0064530 від 25.05.2021 та акт № 038424, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.05.2021, на підставі яких проведено розрахунок від 25.05.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд в сумі 124,8 євро. 
За результатами проведення рейдової перевірки посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 288596 від 25.05.2021 року, зі змісту якого встановлено, що автомобілем марки МАN, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь, а саме 24,32 т, при нормативно визначених 22,00 т., що на 10,55 % перевищує нормативно встановлені вимоги, та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто документів передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". )
Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що транспортний засіб позивача здійснював перевезення піску з гравію 0-5мм.
21.07.2021 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесено постанову №СЕ 291172, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн, за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача габаритно-вагових норм та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, дійшов висновку, що дії відповідача щодо складення акту проведення перевірки та в подальшому постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірними.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ (Закон №2344-ІІІ) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частиною 4 статті 48 Закону №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та  справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з пунктами 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Аналіз наведених норм свідчить, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Встановлено, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача відповідач встановив перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 10.55%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме: фактичне навантаження на строєну вісь – 24,32 т, при нормативно допустимій 22 т, що підтверджується чеком зважування.
Твердження апелянта про відсутність методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, колегія суддів відхиляє, адже, хоча й вказаним положенням підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 у визначенні терміну "вимірювання" (зважування) і вказується на методику, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, відповідна методика не затверджена.
На даний час територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення перевірки габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортних засобів здійснюють габаритно-ваговий контроль за відсутності відповідної методики, однак відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування розрахунку.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.
Позивач в обґрунтування помилковості проведеного відповідачем розрахунку також посилається на те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (піщана суміш), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точка автомобіля.
Апеляційний суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 абз. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (враховуючи сипучість вантажу).
Тобто, передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що в даному випадку еквівалентно 440 кг (2% від 22 т) на строєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися.
Встановлено, що у даному випадку перевищення навантаження на строєну вісь становило більше 2%.
Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.
Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.
Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.
Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Щодо доводів апелянта про відсутність доказів (талон, чек, квитанції із результатами зважування), які б підтверджували факт проведення 25.05.2021 габаритно-вагового контролю належного позивачу автомобіля, то слід зазначити, що згідно з частиною третьою пункту 16 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1567 робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м.Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.
Пунктами 18, 20 Порядку № 879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Отже, талон зважування не передбачений нормативно-правовими актами, що регламентують проведення габаритно-вагового контролю. Він є паперовим носієм даних про результати вимірювання осьових навантажень і обчислення загальної маси транспортного засобу, роздрукованим принтером вагового пристрою, і використовується оператором вагового комплексу як допоміжний документ під час складання довідки про результати габаритно-вагового контролю.
Матеріалами справи підтверджено, що зважування транспортного засобу позивача здійснювалося за допомогою ваги автомобільної для зважування ESIT ELEKTRONAK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD. ST1. зав. номер 34-00/2395 Виробник «ESTE ELEKTRONAK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD. STI», Туреччина. Вказане зважувальне обладнання пройшло оцінку відповідності Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідає вимогам нормативно-технічної документації, а саме вимогам ДСТУ 29329-92 "Ваги для статичного зважування. Загальні технічні вимоги". Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/2395 від 11.09.2020 року, яке чинне до 11.09.2021.
За результатами проведення габаритно - вагового контролю - інспекторами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю № 0064530 від 25.05.2021 року та акт № 038424, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.05.2021 року.
При цьому, довідка та інші документи, складені в ході проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, оформлені на бланках встановленого зразку і заповнені державною мовою.
Стосовно доводів скаржника про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0064530 від 25.05.2021 не містить відомостей про будь-які характеристики зважувального обладнання, яке було використане відповідачем, то така довідка складається за затвердженою формою, про що зазначено вище і не містить графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо.
Що стосується доводів апелянта про те, що визначення загальної маси автомобіля та навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь є неправомірним, так як при такій конструкції для визначення навантаження на строєну вісь такі три осі повинні зважуватись разом, то суд зауважує, що під вимірюванням (зважуванням) у Порядку № 879 розуміється процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Натомість, як вже зазначено вище, на цей час відсутня відповідна методика, затверджена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, яким є Мінекономрозвитку України. Проте, відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи компетенції із проведення габаритно-вагового контролю.
Аргументації позивача, висловлена без посилання на жодні чинні нормативно-правові чи технічні документи щодо заявленого позивачем порядку зважування. При цьому, сумування осьових навантажень на кожну з осей дозволяє встановити навантаження на строєну вісь.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про підтвердження факту перевезення позивачем вантажу з перевищенням вагових обмежень за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.
Відповідно до абзацу 15 частини 21 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність спірної постанови відповідача від 21.07.2021 №СЕ291172.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до  ст. 325 КАС України  та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.