ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/19696/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Бишевської Н.А.,        
розглянув у письмовому провадженні  апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 	
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 14.07.2022р.  у справі №160/19696/21	
за  позовом:	ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 	
до:  про:	Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області  визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  	
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21 адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,  до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  задоволено; визнано  протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ, у зв`язку з досягненням шістнадцятирічного віку; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ у зв`язку із досягненням ним шістнадцятирічного віку, рішення суду набрало законної сили 25.01.2022р. / а.с. 45-50/.
29.06.2022р.  Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21, у якій посилаючись на те, що через введення воєнного стану на території України ним, відповідно до наказів Державної міграційної служби України, передано  бланки паспорта громадянина України у формі книжечки до Державної міграційної служби України, що робить неможливим виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21 тому просив суд відстрочити виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21  до припинення воєнного стану в Україні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2022р.   у справі №160/19696/21 заяву  представника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області задоволено, відстрочено виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. в справі № 160/19696/21 до припинення воєнного стану в Україні. / а.с. 116-117/.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 14.07.2022р., подав апеляційну скаргу, у якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження/ а.с. 121-123/ і ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2022р., з метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги, з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/19696/21 /а.с. 126/,  які надійшли до суду апеляційної інстанції 18.08.2022р.  / а.с. 129/. 
Ухвалами Третього  апеляційного адміністративного суду від 24.08.2022р.   у справі №160/19696/21 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,   на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2022р. у справі №160/19696/21 /а.с. 132/ і   розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 20.09.2022р. / а.с. 133/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та строки повідомлено учасників справи / а.с. 134-137/. 
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 121-123/ на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок стосовно наявності підстав для зупинення виконання рішення суду першої інстанції яке набрало законної сили, оскільки з урахуванням воєнного положення у державі отримання паспорта громадянина  України її сином є дуже важливим, і не виконання відповідачем рішення порушує права та охоронювані законом інтереси її сина, при цьому рішення суду у цій справі, яке набрало законної сили 25.01.2022р., було передано на виконання відповідачу до початку воєнного стану та до передачі бланків паспортів відповідачем до іншої установи міграційної служби, тому у відповідача був час для виконання рішення суду,  вважає, що ухвала суду першої інстанції від 14.07.2022р.  постановлена з порушенням норм чинного процесуального права та порушує права та інтереси її сина, просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції від 14.07.2022р. та відмовити у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду першої інстанції у цій справі, яке набрало законної сили. 
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 138-140/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що через введений воєнний стан в Україні існують об`єктивні причини які перешкоджають виконанню рішення суду у цій справі та у свою чергу є підставою для відстрочення його виконання, тому суд першої інстанції постановив обґрунтовану, без порушень норм чинного законодавства ухвалу від 14.07.2022р. про відстрочення виконання рішення суду першої інстанції у цій справі, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 14.07.2022р. у цій справі залишити без змін. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали цієї адміністративної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з  наступних підстав.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21 адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,  до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  задоволено; визнано  протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ, у зв`язку з досягненням шістнадцятирічного віку; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ у зв`язку із досягненням ним шістнадцятирічного віку, рішення суду набрало законної сили 25.01.2022р. / а.с. 45-50/.
При цьому необхідно зазначити, що копія вищезазначеного рішення суду отримана відповідачем 20.01.2022р., що свідчить про те, що відповідачу було відомо про прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі та його зміст, і оскільки це рішення суду учасниками справи, у тому числі відповідачем, у встановлені КАС України строки в апеляційному порядку не було оскаржено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21 набрало законної сили 25.01.2022р.. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Норми чинного процесуального законодавства, зокрема положення ст. 370 КАС України встановлюють, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами, але при цьому норми чинного процесуального законодавства, зокрема положення ст. 378 КАС України, визначають певні підстави за наявності яких  за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
З ухвали суду першої інстанції від 14.07.2022р., яка є предметом апеляційного перегляду, вбачається, що суд першої інстанції відстрочив виконання рішення суду першої інстанції від 24.12.2021р. у цій справі у зв`язку із тим, що  через введений воєнний стан Державною міграційною службою України з метою удосконалення організації роботи ДМС в частині розподілу бланків паспорта громадянина України зразка 1994 р. між територіальними органами ДМС прийнято наказ №41 від 23.02.2022 р. «Про передачу матеріальних цінностей (бланків паспорта громадянина України зразка 1994 р. на баланс апарату ДМС)», згідно якого наказано передати з балансів територіальних органів на баланс апарату ДМС залишки матеріальних цінностей (бланки паспорта громадянина України зразка 1994 року) згідно накладних (вимог), сформованих відповідними територіальними органами / а.с. 63-64/, і відповідачем на виконання цього наказу Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області передано до апарату ДМС бланки паспортів громадянина України зразка 1994 р., що підтверджується копією накладної (вимоги) №2022-2 від 24.02.2022 р. / а.с. 65-66/, а наказом ДМС України №57 від 22.03.2022р. залишки бланків паспортів громадянина України зразка 1994 р. згідно актів приймання-передачі/накладних (вимог), сформованих відповідними територіальними органами передано з балансів територіальних органів ДМС на баланс ГУ ДМС у Закарпатській області / а.с. 67-68/, що свідчить про об`єктивну неможливість виконання рішення суду першої інстанції у цій справі, яке набрало законної сили.
Крім цього суд першої інстанції враховуючи підстави на які посилається заявник щодо відстрочення виконання судового рішення, з метою дотримання розумного балансу між інтересами позивача та реальними можливостями Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області видати паспорт громадянина України, за відсутності відповідних бланків, а також з огляду на те, що боржник підтвердив факт неможливості такого виконання в умовах воєнного стану, не уникає виконання рішення, що у свою чергу, є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність підстав для надання додаткового строку виконання судового рішення в цій справі.
Але приймаючи рішення про відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у цій справі  суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо дотримання розумного балансу між інтересами позивача та реальними можливостями Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, яке є структурним підрозділом ДМС України, з огляду на зміст прийнятих наказів ДМС України щодо передачі залишків бланків паспортів громадянина України зразка 1994 р. згідно актів приймання-передачі/накладних (вимог), сформованих відповідними територіальними органами передано з балансів територіальних органів ДМС на баланс ГУ ДМС у Закарпатській області, сукупний аналіз яких / а.с. 63-68/ дає можливість зробити висновок про те, що з метою запобігання викраденню і використанню у злочинних цілях, недопущення їх захоплення особами, що можуть їх використати для нанесення шкоди національній безпеці України, бланки суворої звітності, а саме: паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 р., були евакуйовані за межі Дніпропетровської області для забезпечення їх централізованого і надійного зберігання, що не виключає можливість виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21, яке набрало законної сили, шляхом зміни чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення в порядку ст. 378 КАС України і саме таким чином було б дотримано баланс між  інтересами позивача та реальними можливостями Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, яке є структурним підрозділом ДМС України, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачу у цій справі станом на 25.01.2022р. було відомо про зміст рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21, відомо про дату набрання чинності цим рішення, це рішення було передано відповідачу для виконання і повинно було бути ним виконано з огляду на те, що відповідач у справі є органом державної влади, але на момент прийняття ДМС України вищезазначених наказів рішення суду першої інстанції у цій  справі не було виконано. 
Сукупний аналіз положень Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України (далі – паспорт) є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України,  є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України та  видається кожному громадянинові України підрозділами ДМС України після досягнення 14-річного віку.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану» у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації проти України, запроваджено воєнний стан з 05:30 год. з 24.02.2022р. строком на 30 діб, який у подальшому відповідними Указами Президента України продовжено  до 21.11.2022р..
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в умовах воєнного стану громадяни України повинні мати при собі документи, що посвідчують особу, і одним з таких документів є паспорт громадянина України, оскільки в умовах воєнного стану діють особливі  вимоги щодо необхідності ідентифікації осіб, як за місцем їх знаходження (проживання),  а також у разі їх переміщення державою.
Отже невиконанням відповідачем рішення суду першої інстанції у цій справі, яке набрало законної сили, права позивача були порушені, а внаслідок зупинення судом виконання цього рішення захист прав позивача не відбувся, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а ст. 5 цього ж Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Вирішуючи по суті заяву відповідача про зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, суд першої інстанції не запропонував позивачу вирішити питання з огляду на наявні фактичні обставини справи, які виникли після прийняття рішення у справі, вирішити питання щодо звернення до суду з заявою про заміну чи встановлення порядку, способу  виконання судового рішення з огляду на те, що право належить стягувачу (яким є позивач) та виконавцю, що призвело до розгляду ним справи із надмірним формалізмом. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal»).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").
Отже з огляду на наведене судам необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним, і рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві, і з метою щоб доступ до правосуддя був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права, а надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист
Саме тому колегія суддів вважає, що з метою уникнення надмірного формалізму, який полягає у суворому застосуванні судом першої інстанції положень ст. 378 КАС України в частині відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, було б необхідно роз`яснити  позивачу його право на звернення до суду відповідно до ст. 378 КАС України з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення , а застосування судом першої інстанції положень ст. 378 КАС України щодо зупинення виконання рішення суду у цій справі призвело до обмеження прав позивача та його неповнолітньої дитини 
У зв`язку з викладеним, колегія суддів уважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, а також принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм     та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалу від 14.07.2022р. постановлено із порушенням норм чинного процесуального законодавства, що відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 320 КАС України є підставою для скасування такої ухвали, і  апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції від 14.07.2022р. у цій справі скасувати, а ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21 через її безпідставність. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,312,320,321,322 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , – задовольнити. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2022р.  у справі №160/19696/21 – скасувати.
Відмовити у задоволенні заяви Головного управління  Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №160/19696/21. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття ,  та може бути оскаржена у строки та в порядку  встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Постанову виготовлено та підписано 20.10.2022р. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська