П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/9229/20	
                                                                                                               
                                                                                                                     Головуючий в І інстанції: Самойлюк Г.П.
                                                                                        Дата та місце ухвалення рішення: 21.07.2022 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

                                                за участю секретаря – Вознюк Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:
- визнати незаконними дії членів дисциплінарної комісії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які погодили висновок службового розслідування за фактами проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020 року у ЄРДР за № 42020160000000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року № 2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2020 року № 1164 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, у разі проведення реорганізації на рівноцінну посаду ВБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, з поверненням спеціального звання підполковника поліції;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
12.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у даній справі за нововиявленими обставинами. 
В обґрунтування поданої заяви позивач вказує на те, що в даному випадку підставою для прийняття оскаржуваних у даній справі наказів про притягнення його до дисціплінарної відповідальності у вигляді звільнення став дисціплінарний проступок, що виразився в укритті від обліку і не реєстрації фактів вчинення гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неправомірних дій, не притягнення громадянок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією). Водночас, позивач зазначає, що 10.02.2022 року він дізнався про існування письмової заяви громадянки ОСОБА_11 , яка у травні 2020 року надала згоду на конфіденційне співробітництво зі слідством в рамках кримінального провадження. Позивач вважає, що цей документ є істотно важливим у даній справі, оскільки він свідчить про справжні наміри громадянки ОСОБА_11 у відношеннях з позивачем, про її цілі, які вона мала досягти – викрити співробітників поліції у протиправній діяльності, а не займатися проституцією, за що КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. На думку позивача, відсутність в діях фігуранта факту (суб`єктивної сторони) адміністративного правопорушення свідчить про незаконність звинувачень відносно нього у нескладані протоколу про адміністративне правопорушення. 
На підставі наведеного, позивач просить суд скасувати судове рішення у даній справі у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позову в повному обсязі, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушенні норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Позивачем подані відповідь на відзив та додаткові пояснення у даній справі, в яких останній просить не враховувати відзив відповідача, апеляційну скаргу позивача задовольнити, визнати протиправними дії членів дисціплінарної комісії, визнати протиправними та скасувати накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, та про звільнення, поновити на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Згідно з ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;                3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
За правилами ч.ч. 4, 6 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.
Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час особі, яка звертається із заявою, та не були встановлені судом; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Праведная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та                                           від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява               № 19960/04) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).
Тобто, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
При цьому, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. 
Також, слід розрізняти нововиявлені обставини, як факти та нові докази, як підтвердження факту. Нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами й не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи. Перегляд та скасування постанови або ухвали, яка набрала законної сили, на підставі необґрунтованого ствердження про відкриття нових обставин не припустимий.
Отже, істотними для розгляду в адміністративному суді адміністративної справи є обставини, які представляють сутність адміністративної справи та можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили по ній, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що є учасниками розгляду справи в суді; не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття рішення чи винесення ухвали, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.
При розгляді даної справи по суті вимог заявленого позову судом були встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.09.2019 року № 1258 о/с був призначений на посаду старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.07.2020 року № 1693 було призначено проведення службового розслідування за фактами проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020 року у ЄРДР № 42020160000000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
За наслідком проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією              14.08.2020 року складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Одеській області                  О. Бехом.
У висновку службового розслідування зазначено, що 15.07.2020 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла інформація про те, що працівники УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, проводять слідчі дії (обшуки) в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР 25.02.2020 року за № 42020160000000207, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів США окремими посадовими особами УБЗПТЛ ГУНП від громадян (анкетні дані в інтересах слідства не розголошуються) за не притягнення останніх до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.
Крім того, попередньо стало відомо, що до вчинення вказаних протиправних дій могли бути причетні: заступник начальника управління – начальник ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_12 , старший оперуповноважений в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_1 , оперуповноважений ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_13 .
У висновку службового розслідування зазначено, що в ході досудового розслідування працівниками ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, за оперативним супроводом працівників УСБУ в Одеській області задокументовано факт вимагання та отримання неправомірної вигоди в сумі 60000 грн. оперуповноваженим УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_13 та старшим оперуповноваженим в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 , яких затримано під час передачі 15.07.2020 року частини неправомірної вигоди в сумі 20000 грн. від осіб, що надають інтимні послуги, за не притягнення їх до адміністративної відповідальності та прикриття незаконної діяльності. Зазначено, що станом на 16.07.2020 року старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 та підполковнику поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вручені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсторонення від займаних посад.
Згідно висновку, в ході службового розслідування встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , нехтуючи взятими на себе обов`язками, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, замість здійснення превентивної, профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення, припинення кримінальних і адміністративних правопорушень, виявлення причин, умов, що сприяли їх вчиненню, проведення оперативно-розшукової діяльності, направленої на документування, виявлення осіб, що вчиняють кримінальні правопорушення, та інших осіб у випадках, визначених законом, самі вчинили протиправні діяння.
Як вбачається з висновку службового розслідування, при його проведенні комісією були досліджені наступні документи: копії повідомлень про підозру підполковнику поліції                 ОСОБА_1 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 ; копії ухвал про обрання запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 ; копії ухвал суду про відсторонення від займаних посад підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 ; копію ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП; копії протоколу, складеного за результатами проведення НСРД                                   від 28.05.2020 року; витяг з кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР                      25.02.2020 року за № 20020160000000207.
Також в ході службового розслідування було опитано: ОСОБА_14 , ОСОБА_11 (особа, яка надавала неправомірну вигоду поліцейським), оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_15 , старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 та оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 .
З досліджених документів дисциплінарною комісією було встановлено, що в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні старший оперуповноважений в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_13 , які будучи співробітниками поліції та виконуючи завдання та обов`язки з попередження, виявлення і розкриття кримінальних правопорушень, пов`язаних із торгівлею людьми налагодили схему отримання неправомірної вигоди від осіб, які надають інтимні послуги. Так, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_13 вживали комплекс оперативних заходів, спрямованих на встановлення та в подальшому схилення осіб, які надають інтимні послуги, до щомісячної сплати неправомірної вигоди за нездійснення документування їх протиправної діяльності, та не притягнення жінок до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, та власників салону до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України. 
За результатами вивчення матеріалів негласної слідчої (розшукової) дії за 19.05.2020 року, які надійшли з ВОД УСБУ в Одеській області було встановлено, що 19.05.2020 року оперативні співробітники УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_13 в рамках виконання окремого доручення слідчого СУ ГУНП в Одеській області за кримінальним провадженням № 12020160000000512 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, з метою відпрацювання осіб жіночої статі, які надають інтимні послуги за грошову винагороду, здійснили відпрацювання адреси:             АДРЕСА_1 . В ході відпрацювання ОСОБА_1 та ОСОБА_13 було повідомлено жінкам, які представились ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , що вони вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, однак, на умовах поліцейських, не доставили жінок до адміністративної будівлі поліції, не внесли їх дані та фотографії до баз даних, не склали адміністративного протоколу та не стали оприлюднювати родичам інформацію про їх протиправну діяльність. Також правоохоронці відібрали зобов`язання про недопустимість займання проституцією та повідомили, що останні можуть і далі займатись наданням інтимних послуг, однак на їх умовах, а саме, так званого «співробітництва». Встановлено, що в ході перебування у квартирі ОСОБА_13 подзвонив безпосередньому керівнику ОСОБА_12 та доповів про хід виконання заходів в рамках доручення слідчого. Після розмови ОСОБА_13 не було здійснено дзвінок на службу « 102», не доставлено жінок до УБЗПТЛ ГУНП з метою встановлення осіб та складання адміністративних матеріалів, не внесена інформація до відповідних баз даних.
Згідно з відомостями, наявними у Інформаційній підсистемі Національної поліції «ЦУНАМІ», адміністративні матеріали відносно гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10 за фактом заняття проституцією (ст. 181-1 КУпАП) посадовими особами УБЗПТЛ ГУНП не складались.
Встановлені в ході проведення службового розслідування обставини стали підставою для висновку дисциплінарної комісії про порушення позивачем вимог пп. 1, 2 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 251, ч. 1 ст. 254 КУпАП, п.п. 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, п. 6 Розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, п.п. 1.3, 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків від 02.10.2019 року № 15/2437 дск, пп. 1 п. 2 розділу 2 Положення про УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 06.09.2018 року № 3076, та Присяги поліцейського.
21.08.2020 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області було прийнято наказ № 2009 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області», пунктом 2 якого за порушення пп. 1, 2 ст. 18, п.п. 1, 2, 3            ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 251, ч. 1 ст. 254 КУпАП, п.п. 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року            № 1376, п. 6 Розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, п.п. 1.3, 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків від 02.10.2019 року № 15/2437 дск, пп. 1 п. 2 розділу 2 Положення про УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 06.09.2018 року № 3076, та Присяги поліцейського, старшого оперуповноваженого в ОВС відділу боротьби з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеської області від 31.08.2020 року № 1164 о/с за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої та апеляційної інстанції виходили з того, що допущення позивачем порушень вимог вказаних нормативно-правових актів підтверджено доказами, зібраними під час проведення службового розслідування, а саме: показами опитаних фігурантів подій, які були предметом службового розслідування, матеріалами НСРД.
Суди дійшли висновку, що в ході проведення службового розслідування дисциплінарна комісія належним чином з`ясувала обставини допущення позивачем дисциплінарного проступку, які в подальшому стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, а також наведено мотиви, з яких останній дійшов висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку.
З огляду на викладене, суди у даній справі дійшли висновку, що накази Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року № 2009 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також від 31.08.2020 року                № 1164 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції є правомірними, обґрунтованими, ухваленими відповідно до критеріїв, визначених у статті 2 КАС України.
В свою чергу, жодних істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, на час розгляду справи, щодо підстав позову, за результатами надання оцінки яких судом прийняте рішення у справі, позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, на підставі якого позивач звернувся до суду з цією заявою, не наведено та доказів на їх підтвердження не надано.
Так, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі, на думку позивача, є заява ОСОБА_11 від 05.03.2020 року про надання добровільної згоди на залучення її для проведення негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні.
Водночас, обставини щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження були відомі суду та сторонам на час розгляду справи.
Колегія суддів наголошує, що про обставини щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження прямо вказано у висновку службового розслідування, який досліджувався судом у даній справі.
Таким чином, подання ОСОБА_11 заяви про надання добровільної згоди на залучення її для проведення негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні не може бути визнано нововиявленою обставиною у даній справі. 
Більш того, у даній справі, як на підставу для скасування оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисціплінарної відповідальності у вигляді звільнення, позивач посилався на те, що підставами для притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугували лише матеріали кримінального провадження, проте, притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду. 
Однак, такі доводи позивача були відхилені судом апеляційної інстанції. 
Суд апеляційної інстанції наголосив, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності хоч і прийнято з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, але ґрунтується на самостійних правових підставах, у тому числі висновку про результати службового розслідування. 
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що установлені комісією за результатами дисциплінарного провадження факти та обставини, пов`язані з поведінкою позивача під час подій, що стали предметом досудового розслідування, мають значення тільки для прийняття рішення щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. 
Суд апеляційної інстанції зазначив, що Дисциплінарною комісією не вирішувалось питання про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_1 у межах кримінального провадження, а лише перевірено відповідність поведінки позивача вимогам Закону № 580-VIII, відомчим нормативно-правовим актам та Правил етичної поведінки поліцейських.
Також, судом апеляційної інстанції наголошено, що суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені у заяві позивача обставини жодним чином не впливають на законність судових рішень у даній справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вказані заявником обставини не підпадають під критерії нововиявлених обставин, які наведені у п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.
Таким чином, оскільки подана позивачем заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містила нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів наголошує, що зміст апеляційної скарги та додаткових пояснень фактично свідчить про те, що позивач бажає змінити правову позицію суду у цій справі, щодо вже прийнятого рішення, що прямо суперечить вимогам КАС України, які регулюють порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. 
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 10.11.2022 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька