Постанова
Іменем України
 
07 листопада 2022 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №33/824/3232/2022
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ        Мазурик О. Ф.
 
за участю захисника  ОСОБА_1 - Чібісової Вікторії Василівни
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на постанову Святошинського районного суду м. Києва
 
в складі судді Ясельського А. М.
 
від 28 вересня 2022 року
 
у справі №761/2376/22 Святошинського районного суду м. Києва
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
 
громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
                                           
У С Т А Н О В И В:
 
21 листопада 2021 року поліцейським взводу 1, роти 5, батальйону 1, полку 1 УПП в м. Києві, ДПП капралом поліції Хоменком Д. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №333629 про те, що громадянин ОСОБА_1 21.11.2022, о 18 год. 30 хв., на вул. Перемоги, 7 в м. Києві, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з.  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.
 
В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Також зазначено, що до протоколу додаються відео з бодікамери АА-00532, направлення, розписка.
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року                 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
                                  
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого                  ч. 1 ст. 130 КУпАП є помилковим, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Відеозаписом також не зафіксовано момент зупинки автомобіля.
 
Вважав, що суд першої інстанції не звернув уваги на безпідставність зупинки його транспортного засобу. 
 
Вказав, що в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно відмовився від огляду на стан сп`яніння, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки він не був присутнім в судовому засіданні в суді першої інстанції. 
 
Також зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки, передбачені ст. 68 Конституції України та ст. 267 КУпАп.
 
Крім того зазначив, що згідно паспорта серії НОМЕР_2 його прізвище « ОСОБА_2 », в той час як в протоколі та постанові суду першої інстанції зазначено прізвище « ОСОБА_3 », тому вважає, що протокол і постанова суду першої інстанції стосуються іншої особи.
 
За вказаних обставин просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2022 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 -  Чібісов а В. В.  надала пояснення тотожні зазначеним в апеляційній скарзі та просили задовольнити її з підстав наведених в ній. Крім того, Чібісова В. В. звертала увагу на розбіжності в часі, зазначеному в протоколі та відображеному на відеозаписі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_1 - Чібісової В. В., вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 , 21.11.2022, о 18 год. 30 хв., на вул. Перемоги, 7 в м. Києві, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. 
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким встановлено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 автомобілем та моменту зупинки, оскільки обставини керування автомобілем зазначено у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , який є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів незаконності дій поліції щодо зупинки автомобіля і такі докази не подавалися до суду апеляційної інстанції. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що факт відмови від проходження огляду  на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.
 
У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
 
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
 
Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
 
Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок)  передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
 
За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
 
Таким чином, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.
 
Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.
 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незгоди з доведеністю факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, оскільки за обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксованому технічними засобами відеозапису, суд апеляційної не приймає такі доводи. Більше того, такі доводи спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_6 , яка зобов`язалась забрати автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з.  НОМЕР_1   та не допускати до керування ОСОБА_1 протягом 24 годин. Вказана розписка свідчить про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним  засобом (а.с. 2).
 
Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №333629 від 21.11.2021вбачається, ОСОБА_1 , 21.11.2022, о 18 год. 30 хв., на вул. Перемоги, 7 в м. Києві, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з.                              НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР (а.с. 1).
 
Судом апеляційної інстанції досліджено відеофайли з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а.с. 3 ), щодо яких суд зазначає наступне.
 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , на запитання поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі охорони здоров`я, відмовився в категоричній формі.
При цьому, зазначені вище відеозапис та розписка, є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП. 
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 в порушенні   п. 2.5 ПДР України випливає із сукупності наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №333629від 21.11.2021; відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; розпискою про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.
Таким чином, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, з урахуванням положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, можуть фіксуватися технічними засобами відеофіксації, при цьому присутність свідків не є обов`язковою.
 
За таких обставин апеляційний суд не приймає доводи скаржника про те, що на відеозаписі відсутні свідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 .
 
З цих же підстав, доводи скаржника щодо незаконності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Більше того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - Чібісова В. В. пояснила, що такі дії працівників щодо незаконної зупинки транспортного засобу не оскаржувалися.
 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААБ №333629 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і незнання законів не звільняє від відповідальності.
 
Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права, спростовуються підписом ОСОБА_1 у протоколі ААБ №333629, в якому зазначено, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Доводи скаржника про те, що він не був присутнім в судовому засіданні в суді першої інстанції попри те, що в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції вказано, що він надав пояснення в судовому засіданні не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Твердження скаржника, що такі його доводи підтверджуються матеріалими справи, з яких вбачається, що про судове засідання, призначене на 19.09.2022 його повідомлено телефонограмою, не підтверджують факт його відсутності в судовому засіданні. Телефонограма лише підтверджує, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції. Більше того, право на участь в судовому засіданні та право надання пояснень відновлено апеляційним судом, шляхом відкриття апеляційного провадження.
Відтак такі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до ухвалення помилкового судового рішення та не є підставою для скасування постанови суду.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.
Доводи скаржника про те, що у протокол та постанова суду першої інстанції стосуються іншої особи, оскільки в них зазначено прізвище « ОСОБА_3 », в той час як його прізвище за паспортом серії НОМЕР_2 « ОСОБА_2 » є безпідставними, враховуючи наступне.
З протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №333629 від 21.11.2021 вбачається, що протокол складено відносно особи встановленої за паспортом НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Відтак доводи скаржника про те, що  в протоколі ААБ №333629 зазначено прізвище « ОСОБА_3 » є власним трактуванням почерку поліцейського. 
Водночас суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника про те, що у постанові суду першої інстанції зазначено прізвище « ОСОБА_3 », однак такі доводи несвідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не є підставою для скасування постанови суду, оскільки помилкове зазначення однієї букви у прізвищі особи у постанові суду першої інстанції є опискою.
Доводи скаржника щодо розбіжності в часі, зазначеному у протоколу та часі, зазначеному на відеозаписах не спростовують висновків суду щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР. Більше того, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку о 18 год. 30 хв., а протокол складено за наслідком порушення п. 2.5 ПДР о 19 год. 08 хв.  
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294  КУпАП
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року стосовно  ОСОБА_1  -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                      О. Ф. Мазурик