ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2022 року           справа №360/3563/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 360/3563/21 (головуючий І інстанції  Шембелян В.С.) за позовом адвоката Риндіна Дмитра Ілліча в інтересах ОСОБА_1   до Головного управління Національної поліції в Луганській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                     У С Т А Н О В И В:

08 липня 2021 року адвокат Риндін Д.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати висновок (відмову) Головного управління Національної поліції у Луганській області № 3535/111/25/05-2021 від 18.06.2021 про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності, що настала під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності (80 %) із визначенням ІІ групи інвалідності відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 ЗУ “Про Національну поліцію” та “Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи витрати працездатності поліцейського”, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, у розмірі, передбаченому підпунктом “б” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 06.02.1998 по 31.03.2021 проходив службу органах внутрішніх справ МВС України та в Національній поліції України, є тимчасово переміщеною особою, учасником бойових дій та інвалідом війни, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції під час служби в поліції на атестованій посаді.
Відповідно до Витягу з наказу по особовому складу Головного управління Національної поліції в Луганській області №155о/с від 24.03.2021 полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу), з 31.03.2021 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 25 років 1 місяць 23 дні, у пільговому обчисленні: 38 років 2 місяці 10 днів, звільнено зі служби в поліції, на підставі рапорту від 22.01.2021.
Позивачу була встановлена ІІ група інвалідності з 80% втратою працездатності, згідно з довідкою МСЕК від 25.05.2021 серії 12 ААА № 005953, в якій зазначено, що захворювання “ТАК” одержане під час безпосередньої участі в АТО забезпеченні її проведення.
28.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності, що настала внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. 18.06.2021 відповідачем було надано позивачу відповідь №3535/111/25/05-2021, в якій він відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності, що настала внаслідок захворювання, оскільки це не передбачено статтею 97 Закону України № 580-УІІІ “Про Національну поліцію”.
Позивач вважає відмову відповідача незаконною, оскільки його було залучено до участі в АТО як поліцейського. Отже відповідач, якому були відомі такі обставини, мав призначити йому одноразову допомогу відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 ЗУ “Про Національну поліцію”, а саме: у зв`язку із  визначенням поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Зазначена відмова, на думку позивача, порушує законні його права на виплату одноразової грошової допомоги.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 360/3563/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Національної поліції у Луганській області № 3535/111/25/05-2021 від 18.06.2021 про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області затвердити висновок та прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу у зв`язку з визначенням йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 ЗУ “Про Національну поліцію” та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи витрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, у розмірі, передбаченому підпунктом “б” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Пунктом 4.4. розділу І Порядку № 4 від 11.01.2016 зазначені випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту. Апелянт зазначає, що  ані п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону, ані п.п, 4,4. розділу І Порядку № 4 не визначають таку причину призначення ОГД як інвалідність пов`язана з захворюванням одержаним під час безпосередньої участі в АТО.
В свою чергу обставини пов`язані з участю особи в АТО враховані пунктами 1 ,3 та 5 ч. 1 ст., 97 Закону та п.п. 4.1. та п.п. 4.2 розділу І Порядку № 4 де передбачено, що інвалідність настала в наслідок отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) тобто травми при виконання повноважень поліцейського або участі в АТО а не захворювання.                              Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (стаття 1).                     
Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №      2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.                                                                                                                         
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.                                                                                                     
22 травня 2022 року Верховною Радою прийнято Закон України “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” від 22.05.2022 № 2263-ІХ, яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, — до 23 серпня 2022 року.                                                                                 
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.           
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.   
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями: паспорту громадянина України, картки платника податків (арк. спр. 9-10).
Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 20.04.2016 позивач є учасником бойових дій (арк. спр. 16 зв.) та відповідно до посвідчення НОМЕР_3 від 15.06.2021 – особою з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни (арк. спр. 19).
Довідкою ГУНП в Луганській області від 27.01.2021 № А-46 про безпосередню участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області, забезпечення їх здійснення підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з 01.05.2019 по 31.05.2019, з 01.08.2019 по 31.08.2019, з 01.11.2019 по 30.11.2019, з 01.02.2020 по 29.02.2020, з 01.05.2020 по 31.05.2020, з 01.08.2020, з 01.10.2020 по 31.10.2020 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національній безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (арк. спр. 17 зв.).
Згідно з записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_4 , останній працював з 06.02.1998 по 06.11.2015 в органах МВ  України, з 07.11.2015 по 31.03.2021 в Національній поліції України (арк. спр. 11 зв.-12).
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 18/2021, виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ “ТМО МВС України по Луганській області” позивачу за результатом медичного огляду від 12.03.2021 встановлено діагноз та причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, каліцтва):  « ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.”, ТАК пов`язане з проходженням служби в поліції.». Інші захворювання: Ні, не пов`язані зі службою.
За постановою ВЛК позивача визнано непридатним до служби в поліції (арк. спр. 13 зв. - 15).
В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 , який на дату складання свідоцтва про хворобу № 18/2021 займав посаду голови медичної військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України у Луганській області" і своїм підписом засвідчив цей документ, надав такі пояснення. Під час визначення діагнозу та причинно-слідчого зв`язку захворювань, які було діагностовано у позивача,  військово-лікарська комісія керувалася Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС та Переліком захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, що затверджені наказом МВС №285 від 03.04.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року № 559/30427. Оскільки позивач проходив службу в поліції під час безпосередньої участі в АТО, то вимоги підпункту 10 пункту 9 розділу 8 вказаного положення дозволяли встановити причинний зв`язок виявлених в позивача захворювань як таких, що виникли під час безпосередньої участі в АТО. Такий причинний зв`язок надавав позивачу право на встановлення статусу інваліда АТО. Однак зазначеному захворюванню могло бути  встановлено і інший причинний зв`язок, а саме: за вимогами підпункту 6 пункту 9 розділу 8 Положення: “Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції” - оскільки воно діагностовано в період проходження служби в поліції позивача (06.10.2020) та досягло такого розвитку, що призвело до прийняття рішення про його непридатність до служби, що підтверджено медичною документацією. 
Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона як секретар військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України у Луганській області" своїм підписом засвідчила цей документ, однак вона не є лікарем та членом ВЛК. 
Наказом від 24.03.2021 № 155 о/с звільнено зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління-начальника відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Луганській області за ст. 77, ч. 1 п. 2 (через хворобу) з 31.03.2021 (арк. спр. 13).
Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 146869 підтверджено, що позивачу встановлено другу групу інвалідності з 15.04.2021, захворювання ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції(арк. спр. 18, зв., 47).
Довідкою МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 005953 підтверджено, що позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності по свідоцтву про хворобу № 18/2021 від 12.03.2021 згідно до статті 97 Закону України “Про національну поліцію”. Захворювання “так” одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (арк. спр. 18, зв. 46).
Свідок ОСОБА_4 як голова медико-соціальної експертної комісії Луганського комунального закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи", за підписом якого позивачу були видані вказані довідки, зазначив, що медико-соціальна експертиза визначає лише ступінь втрати працездатності особою, а також за наявності підстав визначає групу інвалідності, однак не встановлює причинний зв`язок захворювань. В даному випадку саме військово-лікарською комісією позивачу в свідоцтві про хворобу було визначено такий причинно-слідчий зв`язок. Отже під час огляду МСЕК позивачу була встановлена друга група інвалідності саме у зв`язку з найтяжчими з диагностованих, в тому числі онкологічним, захворюваннями, було визначено 80% втрати професійної працездатності за свідоцтвом про хворобу № 18/2021 від 12.03.2021, тому в акті огляду та довідках МСЕК зазначено причинно-слідчий зв`язок захворювань, визначений позивачу військово-лікарською комісією.
28.05.2021 позивач звернувся із заявою (рапортом) до Начальника ГУНП в Луганській області про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, в якій зазначив, що він отримав другу групу інвалідності з 15.04.2021внаслідок захворювання, яке “Так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення”. На час звернення його звільнено з органів поліції та одноразову допомогу він раніше не отримував. До заяви були додані обидві довідки МСЕК серії 12 ААА № 005953 та серії 12 ААА № 146869 та інші необхідні документи, в тому числі копія свідоцтва про хворобу ВЛК 18/2021 від 12.03.2021 (арк. спр. 45).
Висновком від 16.06.2021 у призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено, у зв`язку з відсутністю у статті 97 Закону України “Про Національну поліцію” підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (арк. спр. 44).
Про розгляд рапорту та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, позивачу повідомлено листом від 18.06.2021 № 3535/111/22/05-2021 (арк. спр. 43).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини першої  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” № 580-VIII  (далі – Закон № 580) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
Аналіз частини першої  статті 77 Закону № 580-VIII  вказує на те, що самостійними підставами для припинення служби в поліції є звільнення поліцейського зі служби в поліції, зокрема через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (пункт 2); за власним бажанням (пункт 7). У першому випадку звільнення зі служби в поліції відбувається за рішенням роботодавця (на підставі рішення медичної комісії про непридатність до служби), а в другому - за власною ініціативою, тобто за волевиявленням поліцейського.
За приписами пунктів 3, 4 частини першої  статті 97 Закону № 580-VIII  одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим  Законом  мають право на її отримання, у разі:
- визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (пункт 3);
- визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (пункт 4).
Таким чином, поліцейський, має право на отримання ОГД у разі визначення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (пункт 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII). 
Згідно з частиною другою  статті 97 Закону № 580-VIII  порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Приписами частин першої, третьої та шостої  статті 100 Закону № 580-VIII  регламентовано, що визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до  закону  та інших нормативно-правових актів. У разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим  Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
Відповідно до  статей 97-101 Закону № 580-VIII  з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом МВС України від 11.01.2016  № 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Діяльність органів поліції та навчальних закладів у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського (пункт 2 розділу І Порядку № 4).
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 4 поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених  Законом України “Про Національну поліцію”  (далі - Закон), у тому числі під час участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені  Законом України “Про міліцію”.
Відповідно до підпункту 4 пункту 4 розділу І Порядку № 4 випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).
При цьому визначено, що:  - СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України; -          ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України; -підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України; -          фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України; - керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).
Згідно з вимогами пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4  для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).
Враховуючи викладене, наявність статусу інваліда війни не позбавляє особу права на отримання ОГД відповідно до вимог пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4.
Згідно з вимогами абзацу другого пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4 підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу ІІІ, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів. 
Суд звертає увагу на ті обставини, що працівникам підрозділу кадрового забезпечення відповідача було достеменно відомо, що позивач приймав участь в АТО саме в період проходження служби в поліції, тому за наявності сумнівів та з метою сприяння позивачу в отриманні ОГД, вони мали звернутися до ВЛК для з`ясування тих обставин, чи пов`язане захворювання, у зв`язку з яким позивачу встановлена інвалідність, з проходженням служби в поліції, чи ні.
Відповідач не надав доказів на підтвердження тих обставин, що працівниками підрозділу кадрового забезпечення відповідача було вчинено такі дії.
 Суд звертає увагу, що зазначені вище положення Розділ  ІІІ Порядку № 4 зобов`язують вказані підрозділи відповідача співпрацювати задля встановлення наявності підстав для призначення та  виплати ОГД особам, які мають право на її отримання відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому висновок про наявність підстав для її призначення має ґрунтуватися на аналізі всіх поданих документів з перевіркою їх відомостей на відповідність даним, що мають ці органи стосовно обставин проходження служби такою особою.
Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України “Про Національну поліцію”, частини десятої статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, статті 21 Закону України “Про Національну гвардію України”, статті 70 “Основи законодавства України про охорону здоров`я” та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 квітня 2017 року № 285, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року за № 559/30427, затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі - Положення № 285).
Згідно з пунктом 1, підпунктом 2 пункту 2 розділу ІІІ Положення № 285 направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи за формою (додаток 4) здійснюють відповідні підрозділи кадрового забезпечення Національної поліції України, командири частин НГУ. У направленні зазначаються мета і питання, які підлягають вирішенню ВЛК, у тому числі надається така інформація: щодо осіб, що звільняються зі служби, зазначаються вислуга років і мотиви звільнення, термін проходження служби в поліції, НГУ, Збройних Силах, СБУ, інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства України (далі - військові формування), в органах внутрішніх справ, участь у бойових діях, антитерористичних операціях, інших заходах в умовах особливого періоду, воєнних конфліктах.
Відповідно до пункту 1 розділу VIII Положення № 285 за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).
Відповідно до вимог підпунктів 6 та 10 пункту 9 розділу 8 Положення №285 постанови ВЛК про причинний зв`язок поранень (контузій, травм, каліцтв) та захворювань поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються з такими формулюваннями:
“Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції” - якщо воно діагностовано в період проходження служби в поліції та/або органах внутрішніх справ (міліції) або коли захворювання було діагностовано до служби, а в період служби досягло такого розвитку, що призводить до прийняття рішення про непридатність (підпункт 6);
“Захворювання, ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення” - якщо захворювання виникло під час перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначений період досягло такого розвитку, що призводить до непридатності до служби, а також у разі хронічних, повільно прогресуючих захворювань, якщо їх перші прояви відносяться до періоду участі в антитерористичній операції, що підтверджується медичними документами про початок захворювання (погіршення стану здоров`я) в той період (підпункт 10).
Оскільки позивач проходив службу в поліції під час безпосередньої участі в АТО, що підтверджено довідкою ГУНП в Луганській області від 27.01.2021 № А-46, суд першої інстанції враховуючи показання свідка ОСОБА_2 , дійшов висновку, що діагностоване позивачу захворювання у зв`язку з яким відповідно до показань свідка ОСОБА_4 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності згідно з вимогами підпункту 6 пункту 9 розділу 8 Положення №285 є пов`язаним з проходженням служби в поліції, оскільки воно діагностовано в період проходження служби в поліції позивача (06.10.2020) та призвело до прийняття рішення про його непридатність до служби, що підтверджено медичною документацією. 
Враховуючи викладене, позивач має право на призначення одноразової грошової допомогу у зв`язку з визначенням йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України “Про Національну поліцію” та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи витрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, у розмірі, передбаченому підпунктом “б” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
Абзацами першим, третім пункту 1 розділу IV Порядку № 4 визначено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу IV Порядку № 4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку № 4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Судом враховується, що за правилами пункту 7 частини другої статті 61 Закону № 580-VIII наявність в особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 цього ж Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
Згідно зі статтею 101 Закону № 580-VIII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Таких обставин, що спричиняють неможливість призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги за заявою (рапортом) від 16 березня 2021 року, відповідачем не встановлювалось.
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою (рапортом) у визначений строк. Відповідачем, в свою чергу, 16 травня 2021 року складено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Відповідач всупереч вимогам ч.2 ст.2 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів, що за заявою позивача ним прийняте обґрунтоване рішення, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а також, що таке рішення є пропорційним, тобто прийнятим, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні цієї справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно визнав  протиправним висновок Головного управління Національної поліції у Луганській області № 3535/111/25/05-2021 від 18.06.2021 про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а відтак він підлягає скасуванню. Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме  зобов`язання відповідача затвердити висновок та прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з визначенням йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України “Про Національну поліцію” та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи витрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, у розмірі, передбаченому підпунктом “б” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 360/3563/21 - залишити без задоволення.                                                                    
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 360/3563/21 - залишити без змін.                                                                                                  Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко