КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 755/5005/19                                                   Постанова винесена суддею Метелешко О.В. 
Провадження № 33/824/3405/2022                          
Категорія: ст. 124 КУпАП                
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
07 листопада 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за його апеляційною скаргою на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року,
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. 
  
14 жовтня 2022 року через відділ поштового зв`язку ОСОБА_1 подав на вказану постанову в частині, яка стосується його інтересів, апеляційну скаргу. 
Крім того, безпосередньо в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, обґрунтувавши поважність причин його пропуску тим, що справа розглянута та постанова прийнята судом за його відсутності без належного повідомлення про дату та час розгляду, а про існування постанови він дізнався лише 04 жовтня 2022 року. 
 
Вивчивши матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Процедура оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована положеннями Глави 24 КУпАП.
При цьому, порядок перегляду постанови судді у справах про адміністративне правопорушення регулюється положеннями статті 294 КУпАП, частиною другою якої  визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 
Як убачається з матеріалів провадження, постанову в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суддею місцевого суду винесено 13 травня 2019 року.
Апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 подав через відділ поштового зв`язку до суду першої інстанції 14 жовтня 2022 року, тобто із значним пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.  
 
Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
 
Між тим, повідомлені апелянтом обставини не є поважними причинами пропуску процесуального строку оскарження постанови судді місцевого суду від 13 травня 2019 року, з огляду на наступне.
 
Зі змісту судового рішення слідує, що ОСОБА_1 дійсно не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції. Але судом були здійснені необхідні та достатні дії для належного його повідомлення про  день, час і місце розгляду справи. Так, 08 квітня 2019 року відповідальною особою суду                        ОСОБА_1 було направлено SMS-повідомлення на номер 050-1905448 (який зазначений і в апеляційній скарзі як засіб зв`язку) про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на 8.50 год 19 квітня 2019 року, проте в судове засідання він не прибув і про причини неявки суд не повідомив. Наступне судове засідання було призначено на 12.00 год 13 травня 2019, тому 19 квітня 2019 року поштовим відправленням за місцем проживання  ОСОБА_1 була направлена судова повістка про виклик у судове засідання на 13 травня 2019 року, яка повернулася до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". 
Суддя місцевого суду, врахувавши неодноразову неявку ОСОБА_1 в судові засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду прийняв 13 травня 2019 року  рішення по справі у його відсутність, що узгоджується з положеннями ст. 268 КУпАП.
Як свідчать матеріали справи, копію постанови ОСОБА_1 отримав в суді лише 04 жовтня 2022 року. 
Отже, починаючи з 15 березня 2019 року (коли було складено протокол про адміністративне правопорушення та повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи в Дніпровському районному суді м. Києва, що доводиться його підписом у протоколі, з урахуванням указаних вище дій суду щодо повідомлення про судові засідання) до 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , якому достовірно було відомо про судове провадження, не цікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, хоча не мав у цьому жодних перешкод, оскільки про їх існування у клопотанні не повідомив. 
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Але в цьому провадженні ОСОБА_1 знехтував своїми процесуальними правами, водночас факт отримання копії судового рішення лише 04 жовтня 2022 року не є достатньою підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, який згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАПрозпочинається з дня винесення постанови.
 
Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, указані ОСОБА_1 обставини в даному випадку не можуть бути визнані поважними причинами пропуску процесуального строку оскарження, тому відсутні достатні підстави для задоволення його клопотання. Таким чином,  відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню                      ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ст. 124 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками повернути ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                          О.П. Павленко