ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4563/19                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Пащенко К.С.
                                                                                 Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 листопада 2022 року                                                                          м. Київ
    Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Ключковича В.Ю.
                                                                 Федотова І.В.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в  якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.12.2018 № 0012491402, № 0012511402, № 0012521402, № 0012531402.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року , у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року скасовано. Адміністративний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2018 року№0012521402, №0012511402 та №0012531402 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05 грудня 2018 року №0012521402, №0012511402 та №0012531402 .
Справу в частині позовних вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05 грудня 2018 року №0012491402 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що, відповідно до умов Кредитної угоди з Європейським банком реконструкції та розвитку, кредитні кошти знаходяться на рахунках банку ЄБРР та не перераховуються на рахунок ДП «НАЕК «Енергоатом» в Україні. Таким чином, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надана правова оцінка тому факту, що переміщення валютних цінностей через митний кордон України наразі не відбувалося, як і не надана правова оцінка доводам позивача, які ґрунтувались на вимогах Декрету № 15-93. Також, апелянт посилається на положення  п. 4.7 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136, з огляду на що, на переконання апелянта, ПАТ «Укрексімбанк» не наділений повноваженнями чи обов`язком інформувати фіскальні органи про операції, які не здійснювалися безпосередньо ним самим та і контролюються НБУ. При цьому, апелянт вказує, що банком, що надав кредит є міжнародна інституція, а банки, які провели такі платежі, є іноземні фінансові установи, що виключає повноваження контролю з зазначеними платежами національних установ та органів України.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Офісом великих платників податків ДФС було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «НАЕК «Енергоатом» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактами (договорами): № 15202-118-GOODS-1 від 25.12.2015, № 33201-106-GOODS-1 від 16.01.2016, № 16203-110-GOODS-1 від 27.01.2016, а також, дотримання умов індивідуальних ліцензій на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України № 120 від 31.08.2016 та № 76 від 19.07.2017 за період діяльності з 25.12.2015 по 19.10.2018, за результатами якої, контролюючим органом складено Акт від 15 листопада 2018 року № 3484/28-10-14-02/24584661.
Згідно висновків Акту від 15 листопада 2018 року № 3484/28-10-14-02/24584661, перевіркою встановлено порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» вимог статті  2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР - несвоєчасна поставка імпортного товару: контракт № 15202-118-00008-1 від 25.12.2015 із нерезидентом «ОТ Еnегgу Services  a.s.» (Чехія) - порушено строк поставки товару на суму 1 710 596,33 євро на 6 днів; порушено строк поставки товару на суму 1 421 968,29 євро на 105 днів; порушено строк поставки товару на суму 1 145 391,86 євро на 27 днів; порушено строк поставки товару на суму 407 222,25 євро на 9 днів; контракт № 33201-106-00008-1 від 16.01.2016 із нерезидентом  INETEC - Institut  za  nuklearnu  tehnologiju d.o.o. (Хорватія) - порушено строк поставки товару на суму 1 195 240,97 євро на 77 днів; контракт № 16203-110-00008-1 від 27.01.2016 із нерезидентом РРА Тгасіе, spol. S.r.o. (Словаччина) - порушено строк поставки товару на суму 676 022,50 євро на 17 днів.
За результатами розгляду заперечення до Акту перевірки, висновки щодо встановлених порушень Офісом великих платників податків ДФС України залишено без змін.
На підставі Акту перевірки, Офісом великих платників податків ДФС  прийнято податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2018 року № 0012491402, яким ДП «НАЕК «Енергоатом» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 25 691 837,13 грн.
За результатами оскарження в адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 № 0012491402 рішенням Державної податкової служби України від 15.02.2019 № 7586/6/99-99-11-04-02-25 залишено без змін.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII, імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб`єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами
Частино 1 статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (далі- Закон № 185/94-ВР) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
В силу приписів частини 1 статті 4 вищевказаного Закону, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної  виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до статей 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Національним банком України було встановлено інші строки, ніж встановлені статтями 1 і 2 цього Закону.
Так, відповідно до п. 1 постанови Національного банку України від 03.03.2016 № 140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», що діяла на момент здійснення операції та на момент виникнення заборгованості, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону № 185/94-ВР, здійснювались у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Пунктом 1 постанови Національного банку України від 07.06.2016 № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (у редакції від 28.07.2016), яка почала діяти з 29.07.2016, передбачено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів,  передбачені в статтях 1 та 2 Закону № 185/94-ВР, здійснювались у строк, що не перевищує 120 календарних днів.
Як вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків ДФС  було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «НАЕК «Енергоатом» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактами (договорами): № 15202-118-GOODS-1 від 25.12.2015, № 33201-106-GOODS-1 від 16.01.2016, № 16203-110-GOODS-1 від 27.01.2016, а також дотримання умов індивідуальних ліцензій на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України № 120 від 31.08.2016 та № 76 від 19.07.2017 за період діяльності з 25.12.2015 по 19.10.2018
За результатами проведення перевірки, контролюючим органом складено Акт від 15 листопада 2018 року № 3484/28-10-14-02/24584661 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР  - несвоєчасна поставка імпортного товару: контракт № 15202-118-00008-1 від 25.12.2015 із нерезидентом «ОТ Еnегgу  Services a.s.» (Чехія) - порушено строк поставки товару на суму 1 710 596,33 євро на 6 днів; порушено строк поставки товару на суму 1 421 968,29 євро на 105 днів; порушено строк поставки товару на суму 1 145 391,86 євро на 27 днів; порушено строк поставки товару на суму 407 222,25 євро на 9 днів; контракт № 33201-106-00008-1 від 16.01.2016 із нерезидентом  INETEC  -  Institut  za  nuklearnu  tehnologiju  d.o.o. (Хорватія) - порушено строк поставки товару на суму 1 195 240,97 євро на 77 днів; контракт № 16203-110-00008-1 від 27.01.2016 із нерезидентом РРА  Тгасіе,  spol. S.r.o. (Словаччина) - порушено строк поставки товару на суму 676 022,50 євро на 17 днів.
На підставі даного Акту перевірки, Офісом великих платників податків ДФС  прийнято податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2018 року № 0012491402, яким ДП «НАЕК «Енергоатом» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 25 691 837,13 грн.
Як зазначає апелянт, відповідно до умов Кредитної угоди з Європейським банком реконструкції та розвитку, кредитні кошти знаходяться на рахунках банку ЄБРР та не перераховуються на рахунок ДП «НАЕК «Енергоатом» в Україні.
При цьому, апелянт звертає увагу на те, що переміщення валютних цінностей через митний кордон України наразі не відбувалося.
З даного приводу, слід зазначити наступне.
Матеріали справи свідчать, направляючи на новий розгляд до суду першої інстанції справу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05 грудня 2018 року №0012491402, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у даній справі вказав, що наявність складу валютного правопорушення, передбаченого статтею 2 Закону № 185/94-ВР,  законодавець пов`язує, в першу чергу, з фактом вчинення резидентом дій або допущення бездіяльності, що зумовили недотримання граничних строків поставки за імпортними операціями.
При цьому, значення має не лише сам факт допущення вчинення відповідних дій чи допущення бездіяльності, а й також можливість резидента вплинути на перебіг таких строків.
Валютне правопорушення фактично є правовою підставою юридичної відповідальності, а відтак, як і будь-яке інше правопорушення, характеризується сукупністю об`єктивних і суб`єктивних ознак, що утворюють його склад.
Об`єктивна сторона становить собою сукупність зовнішніх ознак, що характеризують дане правопорушення, таких як: протиправне діяння (дія чи бездіяльність) суб`єкта права, його шкідливі наслідки, причинно-наслідковий зв`язок між діянням і його результатом.
В свою чергу, суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
За умови відсутності хоча б одного елемента суб`єктивної чи об`єктивної сторони діяння, хоч і не перестає бути неправомірним, однак втрачає статус правопорушення та, відповідно, не може бути підставою для застосування до суб`єкта державно-правового примусу у вигляді юридичної відповідальності певного виду та міри.
Отже, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вказав, що наведені обставини мають бути встановлені в ході судового розгляду справи, як такі, що є ключовими при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування до резидента - учасника зовнішньо-економічних відносин фінансової відповідальності за порушення граничних строків розрахунків при імпорті/експорті товарів/послуг, визначених Законом № 185/94-ВР.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з`ясуванню підлягають обставини погодження, оплати та поставки товарів за контрактами (договорами) від 25.12.2015 № 15202-118-GOODS-1, від 16.01.2016 № 33201-106-GOODS-1, від 27.01.2016 № 16203-110-GOODS-1.
Із матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2013 року відбулося підписання Гарантійної угоди між Україною та Європейським Банком реконструкції та розвитку (далі - ЄБРР), яка була ратифікована Верховною Радою України 15 травня 2014 року шляхом ухвалення Закону України №1267-VII.
В рамках вказаної Гарантійної угоди між ЄБРР та ДП «НАЕК «Енергоатом» було підписано Кредитну угоду від 25 березня 2013 року для фінансування заходів, передбачених проектом «Комплексна (Зведена) програма підвищення рівня безпеки енергоблоків атомних електростанцій» (далі - Кредитна угода). 
Згідно з Кредитною угодою, Банк ЄБРР відкриває ДП «НАЕК «Енергоатом» кредитну лінію на 300 млн євро для фінансування заходів у рамках Кредитної угоди.
В рамках виконання КзППБ ДП «НАЕК «Енергоатом» було укладено наступні зовнішньоекономічні контракти:
- Контракт від 16.01.2016 № 33201-106-GOODS-1 між ДП «НАЕК «Енергоатом» та консорціумом « 1NETEC-VUJE» на постачання системи вихреструмового контролю та автоматизованого дистанційного глушення теплообмінних труб парогенераторів ПГВ-213 та ПГВ-1000 енергоблоків Рівненської АЕС;
- Контракт від 27.01.2016 № 16203-110-GOODS-1 між ДП «НАЕК «Енергоатом» та консорціумом «PPA GROUP» на постачання систем аварійного видалення водню для енергоблоків Рівненської АЕС та Хмельницької АЕС;
- Контракт від 25.12.2015 № 15202-118-GOODS-1 між ДП «НАЕК «Енергоатом» та консорціумом «ОТ Energy Services a.s.» - ООО «ЭКСТРИМ ЛТД» - «EMC LIMITED» на постачання щитів постійного струму системи аварійного електропостачання для енергоблоків Запорізької АЕС, Рівненської АЕС, Южно-Української АЕС та Хмельницької АЕС.
Як було вищезазначено, Актом перевірки встановлено та не заперечується апелянтом, мала місце несвоєчасна поставка імпортного товару: контракт № 15202-118-00008-1 від 25.12.2015 із нерезидентом «ОТ  Еnегgу  Services  a.s.» (Чехія) - порушено строк поставки товару на суму 1 710 596,33 євро на 6 днів; порушено строк поставки товару на суму 1 421 968,29 євро на 105 днів; порушено строк поставки товару на суму 1 145 391,86 євро на 27 днів; порушено строк поставки товару на суму 407 222,25 євро на 9 днів; контракт № 33201-106-00008-1 від 16.01.2016 із нерезидентом  INETEC  -  Institut  za  nuklearnu  tehnologiju  d.o.o. (Хорватія) - порушено строк поставки товару на суму 1 195 240,97 євро на 77 днів; контракт № 16203-110-00008-1 від 27.01.2016 із нерезидентом РРА  Тгасіе,  spol. S.r.o.  (Словаччина) - порушено строк поставки товару на суму 676 022,50 євро на 17 днів.
У позовній заяві ДП «НАЕК «Енергоатом» вказує, що затримки у поставці товару виникли без вини позивача.
Слід зазначити, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлює відповідальність за порушення строків розрахунків за наслідками виконання зовнішньоекономічних контрактів. Однак, підставою для звільнення від такої відповідальності визнає наявність висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Отже, Закон № 185/94-ВР надає право резиденту на звернення до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про надання висновків на перевищення строків розрахунків.
Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося апелянтом, ДП «НАЕК «Енергоатом» за період, що перевірявся не зверталось до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо отримання висновку про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами від 25.12.2015 № 15202-118-GOODS-1, від 16.01.2016 № 33201-106-GOODS-1, від 27.01.2016 № 16203-110-GOODS-1.
Як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 лютого 2022 року у справі №160/816/20, усталеною є позиція Верховного Суду про те, що висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією є індивідуальним правовим актом, видається для збільшення встановлених законодавством строків розрахунків, який усуває відповідальність за правопорушення, скоєне у минулому, а тому має зворотну дію у часі та звільняє від відповідальності у вигляді сплати пені (постанови Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №813/6485/14, від 10 квітня 2020 року у справі №810/1221/16, від 5 січня 2021 року у справі №804/828/16, від 29 січня 2021 року у справі №801/9330/13-а).
Крім того, у постанові від 04 грудня 2018 року у справі №813/6485/14 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вказав на те, що висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, який виданий вже після перевищення законодавчо встановленого строку розрахунків ретроспективно звільняє від відповідальності у вигляді сплати пені.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач мав можливість скористатись правом на звернення до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України навіть після закінчення строків, визначених статтею 2 Закону № 185/94-ВР, в період до початку перевірочного заходу, проте, допустив бездіяльність, не скориставшись таким правом.
Щодо посилання апелянта на положення п. 4.7 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136, з огляду на що, ПАТ «Укрексімбанк» не наділений повноваженнями чи обов`язком інформувати фіскальні органи про операції, які не здійснювалися безпосередньо ним самим та і контролюються НБУ, слід зазначити наступне.
На виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Указу Президента України від 21.01.1998 № 41/98 "Про запровадження режиму жорсткого обмеження бюджетних видатків та інших державних витрат, заходи щодо забезпечення надходження доходів до бюджету і запобігання фінансовій кризі", інших нормативно-правових актів, Постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 затверджена Інструкція про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями (далі - Інструкція №136).
Пунктом 1.2 даної Інструкції №136 передбачено, що Банк згідно з цією Інструкцією контролює дотримання резидентом установлених законодавством строків розрахунків за імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом товару [на дату виставлення векселя на користь постачальника товару, що імпортується, а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка товару за імпортною операцією (з оформленням типів МД, зазначених в абзаці другому пункту 3.3 розділу 3 цієї Інструкції, або документів, зазначених в абзацах третьому, четвертому пункту 3.3 розділу 3 цієї Інструкції) або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією.
Згідно пункту 4.7 Інструкції №136, якщо оплата товару, що імпортується, проводиться за рахунок коштів, отриманих на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок резидента, то контроль за такою операцією здійснює той банк, який надав кредит (незалежно від того, чи відкритий у цьому банку поточний рахунок резидента) або банк, що обслуговує кредит, залучений резидентом від нерезидента.
Приписами пункту 5.9 Інструкції № 136 передбачено, що банк надає податковим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з  додатком 2  в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки, товарів.
Відповідно до преамбули Кредитної угоди від 25 березня 2013 року, оскільки банк створено для фінансування конкретних проектів, що сприяють переходу до відкритої ринкової економіки, і для розвитку приватної та підприємницької ініціативи в країнах Центральної та Східної Європи, які віддані принципам багатопартійної демократії, плюралізму та ринкової економіки; оскільки позичальник збирається втілювати проект, описаний в додатку 1, який призначений для сприяння позичальнику у модернізації п`ятнадцяти атомних енергоблоків з метою підвищення безпеки кожного такого енергоблоку; оскільки уряд України та позичальник звернулися до банку по допомогу у фінансуванні частини проекту; оскільки позичальник має намір укласти кредитну угоду з Європейським співтовариством з атомної енергії, представлений Єврокомісією («Євратом») у сумі до 300 млн. євро з метою одержання допомоги у фінансуванні проекту, відповідно до положень та умов, викладених в угоді між позичальником та Євратомом; оскільки за гарантійною угодою, укладеною від такої ж дати, як і ця угода, між Україною, як гарантом, та банком (гарантійна угода, як її визначено в Стандартних умовах та положеннях), гарант надав гарантію зобов`язань позичальника щодо цього кредиту; та оскільки, поміж іншим, на основі вищенаведеного банк погодився надати позичальнику кредит на суму до 300 млн. євро на умовах та положеннях, викладених або зазначених в цій угоді.
Сторони домовляються про наступне: всі положення Стандартних умов Банку від 01.10.2007 (Стандартні умови та положення) цим включаються і стають застосованими до цієї угоди з тією ж силою і дією, якби вони були повністю тут викладені.
Положення розділу 1.02 Кредитної угоди містить наступні визначення:
- виставлені рахунки означає загальну суму, що заявлена до сплати позичальником у рахунках та інших формах запиту платежів за продану електроенергію, що підлягали сплаті стосовно будь-якого періоду;
- уповноважений представник позичальника означає особу, яку належним чином було уповноважено діяти від імені позичальника.
Приписами розділу 2.03 Кредитної угоди передбачено, що сума до надання може час від часу вибиратися у відповідності до положень додатку 2 на витрати, які понесені (або, за згодою банку, будуть понесені) стосовно реальної вартості товарів, робіт та послуг, необхідних для проекту, та які мають бути фінансовані з кредитних коштів, для платежів підрядникам, проте за умови, що ці платежі не будуть використовуватись для сплати будь-яких податків, що накладаються або стягуються гарантом або на території гаранта, та одноразової комісії за зобов`язання.
Додатком 2 до Кредитної угоди визначені категорії та одержання коштів кредиту. В таблиці, що додається до цього доповнення, викладені категорії, призначення суми кредиту по кожній категорії та відсотки витрат, які повинні фінансуватися по кожній категорії, на загальну суму EUR 300,000,000 (за винятком одноразової комісії), в тому числі: контракти на підвищення безпеки (частина А), сума EUR 289,625,000, 50% вартості контракту, за винятком будь-яких податків (інша частина фінансується за рахунок позичальника); консультант-інспектор кредитора (частина В), сума EUR 3,500,000, 100% вартості контракту, за винятком будь-яких податків; консультант ГУП (частина С), сума EUR 1,875,000, 20% від вартості контракту, за винятком будь-яких податків (інша частина фінансується за рахунок позичальника); нерозподілені кошти, сума EUR 2,000,000; одноразова комісія, сума EUR 3,000,000, відсоток витрат - 100%. Позичальник уповноважує банк вибрати із суми до надання та виплатити собі від імені позичальника суму, що дорівнює одноразовій комісії.
Зазначені умови Кредитної угоди узгоджуються із умовами контракту від 25.12.2015 № 15202-118-GOODS-1, відповідно до яких платежі, в тому числі, будуть здійснюватись ЄБРР від імені Покупця по запиту Покупця, згідно Положення та умов кредитного договору ЄБРР.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійсненню ЄБРР платежів передує запит позивача, що є його активною дією і свідчить про прийняття ним активної участі в процесах розрахунків за зовнішноекономічним контрактом.
Крім того, відповідно до ст. 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-ХІІ, всі суб`єкти ЗЕД мають право: самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам; безпосередньо брати  комерційні кредити в іноземній валюті за межами України, самостійно приймати рішення у цьому питанні; вільно обирати банківсько-кредитні установи, які будуть вести розрахунки з іноземними суб`єктами  господарської діяльності.
Отже, посилання апелянта на те, що авансові платежі проводились за рахунок кредитних коштів, наданих ЄБРР та без участі ДП «НАЕК «Енергоатом», колегія суддів вважає необґрунтованими.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не заслуговують на увагу посилання позивача на пункт 4.7 Інструкції № 136, адже, ці приписи, з урахуванням пункту 5.9 Інструкції №136, стосуються контролю за операцією по оплаті товару (дотримання банківських процедур), натомість спірне порушення в даній справі виявлене в рамках валютного контролю (при перевірці дотримання валютного законодавства).
Враховуючи вищезазначене, оскільки, висновок відповідача, викладений в Акті перевірки, щодо порушення позивачем вимог статті 2 Закону № 185/94-ВР знайшов своє підтвердження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні повних вимог Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05 грудня 2018 року №0012491402.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3  ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Ключкович В.Ю.

                                                                                                            Федотов І.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.11.2022 р.