Справа № 344/6447/22 
Провадження № 33/4808/502/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Проворова І.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Дяківа Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,  
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., 

                                                      в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 22.05.2022 о 22 год 10 хв. в м. Івано-Франківську на вул. Грушевського, 3 водій ОСОБА_1   керував транспортним засобом марки «Porsche Cayenne», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора  «Драгер» та в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим   порушив вимоги п. 2.5  ПДР України. Відповідальність правопорушення (відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Дяків Д.І. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду, вважає постанову суду незаконною, постановленою без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без врахування практики Європейського суду з прав людини та наданих пояснень.
Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком Глибоцької центральної районної комунальної лікарні №678 від 23.05.2022 та актом судово-медичного дослідження КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» відділення судово-медичної токсикології №798 від 24.05.2022, згідно яких у крові ОСОБА_1 етилового спирту не виявлено. Відтак апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 13,0 КУпАП.
На думку апелянта, у суду першої інстанції були відсутні підстави достовірно ствердити про доведеність вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, що поставлено йому у вину.
За таких обставин, просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Проворов І.В. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.
Судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли  за наявності підстав для закриття судом провадження  його не було закрито або  ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено  сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення  або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Апелянт заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки в діях останнього відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суддя Івано-Франківського міського суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правильність вищевказаних висновків судді суду першої інстанції повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289189 від 22.05.2022 (а.с. 1), згідно якого 22.05.2022 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, нечітка мова), відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я; даними Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.05.22 (а.с. 3); даними оглянутих відеозаписів, долучених до матеріалів справи (а.с. 9), на яких зафіксовано факт наслідків ДТП транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці ДТП, так і в спеціалізованому медичному закладі, факт відмови ОСОБА_1 від надання письмових пояснень, факт ознайомлення останнього зі змістом протоколу, з його правами та обов`язками та факт роз`яснення ОСОБА_1 , як водію, наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також факт неодноразового особистого підтвердження ОСОБА_1 , що саме він керував транспортним засобом та став учасником ДТП; даними інших матеріалів в їх сукупності, які за змістом  узгоджуються між собою. 
Вищевказані докази були досліджені судом першої інстанції, їм було надано належну правову оцінку. 
Вищевказані докази були повторно у повному обсязі досліджені в суді апеляційної інстанції разом із відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.
Письмові пояснення свідків події апеляційний суд до уваги не бере, оскільки останніх не було допитано в суді першої інстанції. Однак, апеляційний суд звертає увагу, що дані, викладені в письмових поясненнях, долучених до матеріалів провадження, за змістом узгоджуються з даними оглянутих відеофайлів та ін.. матеріалів провадження.
Суд апеляційної інстанції, вважає, що сукупність досліджених судом доказів, разом із долученими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами поза розумним сумнівом підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці ДТП, так і в медзакладі. Зокрема, на відео носії зафіксовано, як працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП або в відповідному медичному закладі, однак останній в категоричній формі відмовився від проходження огляду на місці події та неодноразово ухилявся від прямої відповіді на пропозицію пройти відповідний огляд в медустанові. Працівниками поліції водію ОСОБА_1 було правомірно роз`яснено і його права та обов`язки, і наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння, і було надано пояснення на всі можливі запитання (причини ухиляння від прямих відповідей на запитання поліцейських), крім того поліцейські неодноразово звертали на неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_1 та наголошували, що останній фактично вчиняє дії, які свідчать про відмову останнього на правомірні пропозиції щодо огляду на стан сп`яніння та ін.. (відеофайл «clip-6»).
При цьому, зі змісту оглянутих відеозаписів видно, що ОСОБА_1 має явні ознаки сп`яніння у виді  нечіткої мови та порушення координації рухів (спотикається, похитується, раптово кудись йде, недоречні фрази та вирази, необґрунтовані звинувачення, нечіткі двозначні відповіді, зміна усних пояснень: то керував ТЗ, то він не водій, а власник авто, то відмовляється від огляду, але не відмовляється, а просто не хоче проходити огляд, тощо), неодноразово не заперечує свою причетність до вчиненої дорожньо-транспортної пригоди та стверджує, що оскільки постраждалих внаслідок ДТП немає, то він готовий скласти Європротокол (відеофайл «clip-1») та повністю відшкодувати заподіяну шкоду, однак не вбачає підстав для проходження огляду на стан сп`яніння. 
Крім того, даними оглянутих відеофайлів поза розумним сумнівом підтверджено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом (був водієм), зокрема: даними відеофайлу «clip-5» зафіксовано, як ОСОБА_1 пред`являє документи та надає дані саме, як водій ТЗ (учасник ДТП), а на 05:28 хв. цього ж відеозапису останній стверджує, що їхали попереду один автомобіль, а позаду – він і він не встиг зреагувати («по накатанной так поехал…»); на 12:20 хв відеофайлу «clip-6» ОСОБА_1 недвозначно ствердив: «Я їхав».
Відтак, апеляційний суд, з огляду на переглянуті відеозаписи в їх сукупності з іншими даними матеріалів провадження, вважає, що поза розумним сумнівом доведено, що 22.05.2022 о 22 год 10 хв. в м. Івано-Франківську на вул. Грушевського, 3 саме громадянин ОСОБА_1   керував транспортним засобом марки «Porsche Cayenne», н.з. НОМЕР_1 та в подальшому став учасником ДТП.
Сукупність досліджених судом доказів, разом із даними відеозаписів, свідчить про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, він намагався своїми діями ускладнити працівникам поліції виконання покладених на них обов`язків, зокрема: відмовлявся від виконання процесуальних обов`язків (підпису протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та отримання його копії, від надання письмових пояснень з приводу подій, що мали місце, відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та ухилявся  від прямих та однозначних відповідей на поставлені питання працівників поліції, в тому числі і на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі (14:20 хв. відеофайлу «clip-6» - «Я не хочу с вами проходить огляд»; 03:00 хв відеофайлу «clip-7» - «Я не хочу исследовать свой организм», а також пропозиція поліцейського: «Готові пройти огляд?» та ствердна відповідь Користова: «Мабуть, ні»; відеофайл «clip-6» - «Я не відмовляюсь. Єсть слово «відмовляюсь», а єсть – «не хочю», ін..), що правомірно розцінено працівниками поліції як відмова від огляду. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість скористатись своїми процесуальними правами (в тому числі правовою допомогою адвоката) та розпорядитись процесуальними обов`язками з метою захисту своїх інтересів, зокрема:  прийняти рішення щодо згоди/відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці ДТП, так і в спеціалізованому медичному закладі, ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення, надати письмові пояснення та заперечення щодо висунутого обвинувачення та дій працівників поліції, отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, тощо. 
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що і поставлено останньому у вину.
Доводи апелянта з приводу того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.
Зі змісту доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вбачається, що останній вважає, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В підтвердження доводів апелянт посилається на Висновок Глибоцької центральної районної комунальної лікарні №678 від 23.05.2022 (далі – Висновок, а.с. 29) та Акт судово-медичного дослідження КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» відділення судово-медичної токсикології №798 від 24.05.2022 (далі – Акт, а.с. 2728), згідно яких у крові ОСОБА_1 етилового спирту не виявлено.  
Апеляційний суд вважає безпідставними та неспроможними такі доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки у вину ОСОБА_1 ставиться не факт перебування його, як водія, в стані алкогольного сп`яніння, а факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на законну вимогу працівників патрульної поліції. Відтак, вищевказані доводи апелянта не спростовують факту порушення ОСОБА_1 приписів п.2.5 ПДР та наявності в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 щодо невинуватості у вчиненні правопорушення апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення. 
Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в  закладах охорони здоров`я.
Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. 
Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу  поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом  за внутрішнім переконанням. 
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.
Зі змісту доводів захисника адвоката Проворова І.В. та особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 вбачається, що вони  вважають, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а просив працівників поліції забезпечити проведення такого огляду після оформлення матеріалів щодо дорожньо-транспортної пригоди, прийняття заходів спрямованих на збереження транспортного засобу та надання можливості скористатись правовою допомогою адвоката. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю процесуальною поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду та не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відмова водія транспортного засобу від проходження огляду в медичному закладі мотивована необхідністю забезпечити збереження транспортного засобу або надати можливість скористатися правовою допомогою адвоката, не звільняють від відповідальності, оскільки  за своїм змістом спрямована на невиконання вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на правову допомогу захисника, яке  передбачено ст.268 КУпАП виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що водій транспортного засобу не має права вимагати участі адвоката під час проведення огляду водія на стан сп`яніння, оскільки за своїм правовим змістом проведення такого огляду є виконанням обов`язків водія відповідно до Правил дорожнього руху України.
При цьому, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не може бути звільнений від адміністративної відповідальності, оскільки не діяв в умовах крайньої необхідності, перебуваючи в стані необхідної оборони чи у стані неосудності. 
Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 після відповідної пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі фактично були спрямовані на уникнення від проходження такого огляду та свідчили про небажання виконувати обов`язки, які були покладені на нього як на водія транспортного засобу. 
Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння  на місці ДТП та в медичному закладі.
Суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам сторони захисту та обґрунтовано зазначив про те, що доказове значення має не саме визнання або заперечення    ОСОБА_1 своєї вини, а та конкретна інформація про обставини, що мають значення для справи, тобто фактичні дані щодо відмови останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, звертає увагу на те, що дійсно з копії Акту судово-медичного дослідження №798 від 24.05.2022 та копії Висновку №678  від 23.05.2022 вбачається,  що кров у  ОСОБА_1 набрана 23.05.2022 о 01 год 40 хв. та в крові етилового спирту не виявлено, а за результатами  проведеного 23.05.2022  о 01 год 30 хв. огляду ОСОБА_1 ознак сп`яніння в останнього не виявлено. Однак, ОСОБА_1 , відмовившись на законну вимогу патрульних поліцейських пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, звернувся у заклад охорони здоров`я з власної ініціативи, де пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з перевищенням двогодинного строку з моменту відмови від проходження огляду. Відтак дані Акту та Висновку не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 (відмови від огляду на стан сп`яніння) події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що поставлено останньому у вину, згідно Протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП  огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. 
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми відповідної  Інструкції, були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебуває у стані алкогольного сп`яніння (крім ознак, указаних у протоколі, останній особисто вербально ствердив, що вчора вживав алкоголь – відеозапис «clip - 5»), йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці події та в закладі охорони здоров`я, однак водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, відмовився від проходження такого огляду, про що свідчать долучені до матеріалів провадження Направлення на огляд (а.с. 3) та дані відеодиску (а.с. 9). 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що дані, які б свідчили, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог закону, відсутні.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Разом з тим, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №289189 від 22.05.2022 складений уповноваженою особою – поліцейським взводу №1 роти №2 БУПГ в Івано-Франківській області ДПП капралом поліції Навроцькою Тетяною, містить всі необхідні реквізити та дані. Від підпису та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.
Вбачається, що працівники поліції на законних підставах залучили до участі свідків, указаних у протоколі (присутність свідків підтверджується і даними оглянутих відеозаписів, а.с. 9).
ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння як на місці ДТП, так і в медзакладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов тотожних висновків суду першої інстанції і вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.
Адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-
                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Дяківа Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                      О.П. Васильєв