ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2022 р.           Справа№ 910/6952/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко А.І.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Михальської Ю.Б. 
 
розглянувши у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс"
на рішення Господарського суду міста Києва
від 05.10.2021 (повний текст складено 11.10.2021)
у справі № 910/6952/21 (суддя Наталія Ягічева)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МКарго"
про стягнення 130 837, 26 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МКарго" про стягнення 130 837,26 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом №2812/01 від 28.12.2020 невчасно та не у повному обсязі розрахувався за надані послуги із перевезення вантажу за накладною CMR №772165, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача 125 444, 56 грн основного боргу, 3052,80 грн пені, 745,45 грн 3% річних та 1594,45 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/6952/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виникнення у відповідача обов`язку з оплати послуг перевезення вантажу згідно вантажної накладної CMR №772165.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів 

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення винесено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не у повній мірі досліджені обставини справи, які підлягали розгляду та встановленню, а встановлені судом першої інстанції обставини не узгоджуються із доказами та поясненнями, наданих позивачем. А саме, що вантажоодержувач та відповідач навмисно не надають позивачу примірник CMR з метою подальшої неоплати послуг, наданих позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується відсутністю претензій, зауважень зі сторони вантажоодержувача та відповідача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021, апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" передано на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_1 - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від від 05.10.2021 у справі №910/6952/21 залишено без руху. Апелянту надано десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору в розмірі 3 405 грн.
28.12.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано оригінал платіжного доручення №8279 від 16.12.2021 про сплату судового збору у розмірі 3 405, 00 грн. 
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-07/35/22 від 10.01.2022 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку відповідно до підпунктів 2.3.50. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6952/21.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя: Тищенко А.І., судді: Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6952/21.
Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/6952/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
26.01.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6952/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/6952/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/6952/21; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції 

Як підтверджено матеріалами справи, 28.12.2020 на підставі заявки (акцепту) між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МКарго" (експедитор) укладено договір-заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом №2812/01 (далі - договір), за умовами пункту 1. якого перевізник зобов`язується надати послугу, а саме: доставити власним автомобільним транспортом до місця призначення довірений йому вантаж, перевезти вантаж та видати його вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній нижче (далі - послуга перевезення), а експедитор зобов`язується прийняти та вчасно оплатити послугу перевезення.
Відповідно до п. 2. договору послуга перевезення виконується відповідно до ліцензії №279 від 06.05.2014 на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями, умов Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ), Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», «Про трансопртно-експедиторську діяльність», а також інших нормативно-правових актів (українських та міжнародних), що регулюють порядок здійснення автомобільних перевезень.
Пунктом 3 договору сторони погодили, зокрема, наступні умови перевезення: Маршрут перевезення (авто) - м. Гранда (Іспанія) - смт. Бородянка (Україна); дата і час подачі транспортних засобів - 29.12.2020 о 13:00 год. - 3012.2020 08:00; вантажовідправник - POYATOS; адреса завантаження - «POYATOS», Poligono Industrial Jucaril, Calle Loja 119, 18220, Albolote. Granda, SPAIN; вантажоодержувач - ТОВ «Платнета РС Київ»; адреса розвантаження - Київська обл., Бородянський р-н, смт. Бородянка, вул. Центральна буд. 224/16; строк доставки вантажу - орієнтовно 05.01.2021; вартість послуги перевезення - 5 200 Євро (п`ять тисяч двісті Євро 00 Євроцентів). Вартість оформлення документу ЕХ додається до вартості послуги перевезення на підставі фактично понесених витрат; умови оплати - безготівковий розрахунок, за курсом НБУ на день виставлення рахунку, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання перевізником оригіналів рахунку, акту надання послуги перевезення та оригіналу CMR. Додаткова інформація: оформлення CMR здійснює перевізник.
Згідно з пунктом 9 договору у разі порушення строків оплати, передбачених даним договором, експедитор за вимогою перевізника сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату пред`явлення письмової вимоги експедитором.
За умовами пункту 10 договору у випадку зазначення вартості послуги перевезення в іноземній валюті, розрахунки здійснюються в національній валюті України за курсом НБУ на день виставлення рахунку на оплату.
Факт надання послуги перевезення експедитором підтверджується єдиним транспортним документом (міжнародна автомобільна накладна (CMR)) або комплектом документів, про що складається акт надання послуги перевезення (далі - акт), підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін (за наявності). Сторони погодилися, що послуга перевезення вважається повністю прийнятою експедитором у разі, якщо експедитор протягом 5 (п`яти) робочих днів не надав підписаний примірник акту і не надав акт заперечень до нього (пункт 11 договору).
Даний договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до повного виконання зобов`язань сторін (пункт 16 договору).
Позивач зазначає, що умови договору в частині надання послуг з перевезення були ним надані у повному обсязі, про що складено вантажну накладну CMR №772165.
18.01.2021 позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №СФ-0000033 на суму 159 444, 56 грн, а також складено відповідний акт надання послуг №ОУ-0000033 від 18.01.2021.
Відповідач частково здійснив оплату за виставленим позивачем рахунком - у розмірі 34 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №66 від 22.02.2021 на суму 20 000, 00 грн та №189 від 11.03.2021 на суму 14         000, 00 грн.
Відтак, оскільки оплата наданих позивачем послуг здійснена не у повному обсязі, утворилась заборгованість у розмірі 159 444, 56 грн, що і стало причиною звернення до суду з позовом.
В свою чергу, відповідач не заперечує проти факту поставки обумовленого товару, однак зазначає, що оскільки позивачем не надано належно оформлених оригіналів підтверджуючих документів, в тому числі і CMR №772165, згідно умов п. 3 договору зустрічний обов`язок відповідача по оплаті наданих послуг до настання вказаної події відсутній.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечень на відзив, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог із наступних підстав.
Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч. 1 ст. 173, абз. 4 ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 175, ч. 1, 7 ст. 179 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов`язання, що виникли між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності на підставі господарського договору, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарсько-договірним зобов`язаннями та регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, а господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 32 Господарського кодексу України,  глави 61 Цивільного кодексу України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».
Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. 
Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. 
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. 
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
У відповідності до частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. 
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору-заявки №2812/01 від 28.12.2020 позивачем надано наступні документи:
- копію міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А № 772165;
- копію рахунку на оплату №СФ-0000033 від 18.01.2021;
- копію акту надання послуг від №ОУ-0000033 від 18.01.2021 на суму 159444,56 грн.
Як вказувалось вище, факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ч. 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторські послуги»).
Відтак, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) А № 772165 підтверджує надання позивачем для відповідача транспортно-експедиторських послуг щодо організації перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Крім того, у відзиві на позовну заяву (а.с. 35-37) відповідач вказує, що не заперечує проти згаданих позивачем фактів поставки, а також проти того, що поставка може підтверджуватись актом, щодо цих питань спору між сторонами немає. 
Водночас, зазначає, що станом на момент подання відзиву (26.07.2021) позивач так і не надав оформлені оригінали підтверджуючих документів, включно (CMR) А № 772165, у зв`язку з чим строки оплати не настали.
Проте колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідачем здійснено часткову оплату наданих позивачем послуг на загальну суму 34000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №66 від 22.02.2021 та № 189 від 11.03.2021, при цьому договором (п.3) сторони погодили умови оплати протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання перевізником оригіналів рахунку, акту надання послуги перевезення та оригіналу CMR.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 11 договору факт надання послуги перевезення експедитором підтверджується єдиним транспортним документом (міжнародна автомобільна накладна (CMR)) або комплектом документів, про що складається акт надання послуги перевезення (далі - акт), підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін (за наявності). Сторони погодилися, що послуга перевезення вважається повністю прийнятою експедитором у разі, якщо експедитор протягом 5 (п`яти) робочих днів не надав підписаний примірник акту і не надав акт заперечень до нього.
Як вбачається з матеріалів справи доказів наявності заперечень проти підписання акту надання послуг №ОУ-0000033 від 18.01.2021 відповідачем не надано. 
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що здійснення часткової оплати підтверджує доводи позивача про отримання відповідачем підтверджуючих документів згідно з актом надання послуг №ОУ-0000033 від 18.01.2021.
Відповідно до ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Проаналізувавши подані ТОВ «АТЗТ ТрансСервіс» докази, судова колегія дійшла до висновку, що вони є належними і в сукупності підтверджують виконання позивачем договору транспортного експедирування та надання позивачем відповідачу послуг експедирування.
При цьому доказів повної оплати наданих позивачем послуг не надано.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає доведеним неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг у строки та порядку, визначеному умовами договору, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним договором, яка підлягає стягненню у розмірі 125444,56 грн.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача 3052,80 грн пені, 745,45 грн - 3% річних, 1594, 45 грн інфляційних.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
За змістом ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).
За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Пунктом 9 договору встановлено, що у разі порушення строків оплати, передбачених даним договором, експедитор за вимогою перевізника сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент такого прострочення, за кожний день прострочення такого платежу.
Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. 
З огляду на те, що судом апеляційної інстанції було встановлено факт порушення господарського зобов`язання за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом №2812/01 від 28.12.2020 з боку відповідача, позовні вимоги щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних є обґрунтованими та підлягають до стягнення за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, з урахуванням того, що судом апеляційної інстанції встановлено порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих позивачем експедиторських послуг, позовні вимоги про стягнення 130 837,26 грн, з яких: 125 444, 56 грн основного боргу, 3052,80 грн пені, 745,45 грн 3% річних та 1594,45 грн інфляційних втрат, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову слід здійснити перерозподіл судових витрат.
Керуючись статтями 267, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/6952/21 задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/6952/21 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МКарго" (ідентифікаційний код у ЄДР 43202806, адреса: 01004, м. Київ, вул. Антоновича, 3-Б, 4 поверх) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" (ідентифікаційний код у ЄДР 20583021, 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 84) заборгованість у розмірі 125444 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн 56 коп., пеню у розмірі 3052 (три тисячі п`ятдесят дві) грн 80 коп., 3% річних у розмірі 745 (сімсот сорок п`ять) грн 45 коп., інфляційні у розмірі 1594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) грн 45 коп. та судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Видати наказ.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МКарго" (ідентифікаційний код у ЄДР 43202806, адреса: 01004, м. Київ, вул. Антоновича, 3-Б, 4 поверх) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ ТрансСервіс" (ідентифікаційний код у ЄДР 20583021, 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 84) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.
Видати наказ.
Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.
Матеріали справи № 910/6952/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.І. Тищенко 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                Ю.Б. Михальська