ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року	Львів	Справа № 140/1613/19 пров. № А/857/8219/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                      Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання                    Хабазні Ю.Є.,
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Супернова» на рішення  Волинського окружного адміністративного суду  від 27 квітня 2022 року,  прийняте суддею Плахтій Н.Б. у місті Луцьку у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Супернова» до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області Рибацького Валерія Миколайовича, Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача,  Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування припису,-

                                                            встановив:

ОК «Житлово-будівельний кооператив «Супернова» (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області Рибацького Валерія Миколайовича Надалі – відповідач 1), Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області (надалі – відповідач 2) про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 23.04.2019 року №114. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду  від 27 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що головні інспектори будівельного нагляду за результатом проведеної перевірки вправі видавати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у разі встановлення порушення, яке може бути усунуто.
Згідно з пунктом 16 Порядку №698 під час проведення позапланової перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення.
Матеріалами справи підтверджується та обставина, що підставою для проведення позапланової перевірки позивача стала перевірка виконання ним вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03.10.2018 року №492.
При цьому в ході перевірки відповідач 1 встановив, що вимоги припису від 03.10.2018 року №492 Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради не виконані, про що зазначено в акті перевірки від 23.04.2019 року.
Крім цього,  припис від 03.10.2018 року №492 позивач в судовому порядку не оскаржував, отже такий був чинним та підлягав виконанню.
Посилання позивача на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року  у справі №140/2593/18 є  безпідставним, оскільки жодних обставин, які мають значення для вирішення даної справи, даним судовим рішенням не встановлено.
Доводи позивача про те, що містобудівні умови та обмеження вичерпали свою дію одночасно з їх прийняттям, суд до уваги не взяв, оскільки містобудівні умови та обмеження діють до завершення будівництва об`єкта, отже до таких можуть вноситись відповідні зміни з метою усунення порушень при їх видачі.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОК «Житлово-будівельний кооператив «Супернова» подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд не зробив аналіз по кожному з п`яти порушень, вказаних у приписі, а тому прийшов передчасного висновку про те, що вимоги зазначеного Порядку щодо складу та змісту виданих позивачу містобудівних умов та обмежень третьою особою не були дотримані, що, у свою чергу, є порушенням, яке підлягає усуненню.
Звертає увагу на те, що відповідачі не довели, що зазначене у приписі є порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; що такі порушення можуть мати негативні наслідки, тобто можуть порушити чиїсь інтереси; ці порушення можна усунути.
Крім того, відповідач 1 мав би довести, чому він склав саме припис, а не застосував інший захід реагування, а також те, що порушення можна усунути. В приписі мають зазначатися конкретні дії, які належить вчинити для усунення порушень, чого зроблено не було.
Припис як акт індивідуальної дії винесений з порушенням вимог законодавства щодо його змісту, оскільки є неконкретизованим (маються покликання на постанову Верховного Суду від 17.09.2019 року в справі №806/1723/18).
Звертає увагу, що суд першої інстанції покликався на те, що містобудівні умови і обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Однак, будівництво об`єкта завершилося ще 04.06.2021 року, що підтверджується сертифікатом №ВЛ122210604768 від 10.06.2021 року.
В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.05.2017 року Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради видало ОК «ЖБК «Супернова» містобудівні умови та обмеження №465-28(5)-17(м) на об`єкт будівництва «Нове будівництво 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку по вулиці Цегельна, 28 в місті Луцьку» (т.1, а.с.13-15).
03.10.2018 року головним інспектором проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради при видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.05.2017 року №465-28(5)-17(м) на об`єкт будівництва «Нове будівництво 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку по вулиці Цегельна, 28 в місті Луцьку», про що складено відповідний акт (т.1, а.с.56-57). 
За результатами перевірки контролюючим органом винесений припис №492 від 03.10.2018 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (т.1, а.с.58-59) та прийнято рішення №491 від 03.10.2018 року про зупинення дії містобудівних умов та обмежень (т.1, а.с.9).
ОК «ЖБК «Супернова», не погоджуючись з прийнятим головним інспектором рішенням №491 від 03.10.2018 року про зупинення дії містобудівних умов та обмежень, звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування вказаного рішення. Припис від 03.10.2018 року №492 позивач не оскаржував.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі №140/2593/18, яке набрало законної сили 17.09.2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Рибацького В.М. про зупинення дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.05.2017 року № 465-28(5)-17(м) на об`єкт будівництва «Нове будівництво 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку по вулиці Цегельна, 28 в місті Луцьку» від 03.10.2018 року № 491 (т.1, а.с.16-24).
На підставі наказу ДАБІ України від 10.04.2019 року №396 та направлення на проведення позапланової перевірки від 17.04.2019 року №20 (т.1, а.с.48-49) відповідачем 1 проведено позапланову перевірку діяльності Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради на предмет виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03.10.2018 року №492, про що складено відповідний акт від 23.04.2019  року (т.1, а.с.52-43).
23.04.2019 року головним інспектором винесений припис №114 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено, що МУО забудови земельної ділянки від 19.05.2017 року №465-28(5)-17(м) на «Нове будівництво 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку по вулиці Цегельна, 28 в місті Луцьку» видані ОК «ЖБК «Супернова» з порушенням містобудівного законодавства, а також не виконано вимоги попереднього припису №492 від 03.10.2018 року, а саме: 
1) МОУ №465-28(5)-17(м) надані при відсутності: викопіювання з оновленої топографо-геодезичної основи в М 1:2000. Графічна частина вищевказаних містобудівних умов та обмежень не містить всіх графічних матеріалів, передбачених пунктом 3.7 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року  №109 (далі - Порядок № 109);
2) в пункті 8 текстової частини розділу «Загальні дані» відсутнє посилання на рішення про затвердження детального плану території в межах вулиць Львівської, Цегельної та Супутника в місті Луцьку;
3) в пункті 10 розділу «Загальні дані» МУО №465/28(5)-17(м) не зазначено всіх основних техніко-економічних показників об`єкта будівництва;
4) в пунктах 4, 5, 7 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО №465/28(5)-17(м) не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, за якими не можливо визначити містобудівні умови та обмеження;
5) невідповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні. Відповідно до детального плану території загальна площа квартир в 10-ти поверховому багатоквартирному житловому будинку № 5 складає – 2892,7 м2, в той же час в пункті 10 розділу «Загальні дані» вказана загальна площа квартир – 3090 м2, що є порушенням підпункту 5 пункту 1.2, пункту 2.1, пункту 2.4, пункту 3.4, пункту 3.7 та пункту 8 і пункту 10 розділу «Загальні дані» додатку Порядку №109; додаток ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації»; пункту 8 частини 1 статті 1, частини 5 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент видання МУО), пункту 1 частини 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №698 та пункту 1 частини 4 статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (т.1, а.с.50-51).
Відносно виявленого першого порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, слід зазначити, що згідно з п.2.1, п.2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 (далі - Порядок № 109), містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, яким передбачено, що для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додається, зокрема, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
Як встановлено, замовником викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 подано не було, що свідчить про не подання позивачем усіх документів для видачі містобудівних умов.
Поряд з цим, відповідно до п. 3.7 Порядку № 109, графічна частина містобудівних умов та обмежень повинна містити викопіювання з оновленої топографо-геодезичної підоснови у масштабі 1:2000, надане замовником, що у даному випадку відсутнє.
Щодо виявленого другого порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності слід зазначити, що відповідно до вимог п.8 розділу «Загальні дані» додатку до Порядку №109, у п. 8 розділу «Загальні дані» МУО №465-28(5)-17(м) має бути посилання на містобудівну документацію: генеральний план населеного пункту, план зонування, детальний план території та рішення про їх затвердження (у разі наявності).
Однак, незважаючи на наявні генеральний план м. Луцька затверджений рішенням Луцької міської ради від 24.06.2009 року № 42/1, план зонування м. Луцька, затверджений рішенням Луцької міської ради від 31.03.2014 року №57/30 «Про затвердження плану зонування території міста Луцька», посилання на ці плани відсутні взагалі, що вказує на те, що об`єкт нагляду не перевірявся на відповідність намірів забудови генеральному та плану зонування м. Луцька. 
Також, детальний план території в межах вул. Львівської, Цегельної та Супутника у  м.Луцьку зазначено без рішення про його затвердження, що є порушенням вимог п.8 розділу «Загальні дані» додатку до Порядку №109.
Стосовно виявленого третього порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, необхідно зазначити наступне.
Згідно вимог п.10 розділу «Загальні дані» додатку до Порядку №109, у п. 10 розділу «Загальні дані» МУО №465-28(5)-17(м) мають бути зазначені основні техніко-економічні показники об`єкта будівництва, серед яких зазначено лише три - загальну площу квартир, кількість квартир та поверховість. Не зазначено визначені додатком ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації» наступні основні показники: загальна кошторисна вартість будівництва, в т.ч. будівельних робіт, устаткування, інших витрат (тис. грн.), ступінь вогнестійкості будинку, площа забудови (м2), площа вбудованих нежитлових приміщень (м2), загальна площа (м2), будівельний об`єм будинку (м3), кількість створених робочих місць (місце), показники енергоефективності - річна потреба в паливі (тис.т), воді (тис.м3), електричній (тис.кВт год) та тепловій енергії (Гкал), тривалість будівництва (місяць). 
Отже, зазначене у своїй сукупності свідчить про відсутність вказаних показників, що унеможливлює проектування за виданими містобудівними умовами, чим порушено вимоги п.10 розділу «Загальні дані» додатку до Порядку №109.
Відносно виявленого четвертого порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, слід вказати, що пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. 
З матеріалів справи встановлено, що в супереч вказаній правовій нормі у п.п. 4, 5, 7 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО №465-28(5)-17(м) не зазначені конкретних цифрових показників, так, п. 4 не містить відстані від об`єкта до меж червоних ліній та ліній забудови, п. 5 не містить планувальні обмеження, встановлені планом зонування м. Луцька, п.6 не містить інформації про відстані об`єкта до існуючих будинків та споруд, п. 7 не містить інформації про охоронювані зони інженерних комунікацій, що унеможливлює встановити планувальні та архітектурні вимоги до проектування і будівництва.
Щодо виявленого п`ятого порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності слід зазначити, що контролюючим органом встановлена невідповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні. 
Так, відповідно до затвердженого згідно з додатком до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.06.2016 року №314-1 «Про затвердження коригування детального плану території в межах вулиць Львівської, Цегельної та Супутника у місті Луцьку» схеми генплану, загальна площа квартир в 10-ти поверховому багатоквартирному житловому будинку №5 складає 2892,7 м2, у той же час у п.10 розділу «Загальні дані» МУО №465-28(5)- 17(м) вказана загальна площа квартир - 3090м2, чим порушено ч.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2.4 Порядку №109 у редакції на момент їх видачі.
Зазначене свідчить про порушення позивачем містобудівного законодавства.
Нормативними актами, які регулюють відносини сторін з питання надання містобудівних умов та обмежень земельних ділянок, є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №303 8-VI, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, (в редакції, станом на момент видачі МУО №465-28(5)-17(м), також Порядок №109, який втратив чинність 26.12.2017 року, проте на момент видачі МУО цей Порядок був чинним, а відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин.
Стаття 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.
Статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Частиною 1 статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Пункт 4.4 ДБН Б. 1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту» передбачено, що генеральний план визначає основні принципи і напрямки планувальної організації та функціонального призначення території. Пунктом 5.5.5 ДБН Б. 1.1-15:2012 передбачено, що на основному кресленні генерального плану відображають перспективне функціональне зонування території населеного пункту в проектних межах, зокрема: житлової забудови (садибної, блокованої, багатоквартирної); громадської забудови (адміністративно-громадських центрів, об`єктів освіти, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, культури, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, фінансової та ділової сфери, науково-дослідних та проектних організацій, культових споруд тощо).
Стаття 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування території здійснюється з дотриманням вимоги щодо установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови.
Стаття 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що детальний план території визначає принципи планувально-просторової організації забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території.
Відповідно до п. 4.4 ДБН Б. 1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території», затверджений детальний план є основою для визначення вихідних даних для визначення (уточнення) містобудівних умов та обмежень.
У постанові від 08.05.2018 року в справі №521/4789/17 Верховний Суд вказав, що містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня); забудова здійснюється у нерозривному взаємозв`язку територій у місті з врахуванням оточуючих об`єктів і безумовно повинна відповідати містобудівній документації.
Як зафіксовано актами перевірок від 03.10.2018 року, від 23.04.2019 року, наміри забудови позивача багатоквартирним житловим будинком №5 з загальною площею квартир - 3090 м2 суперечить вимогам затвердженого згідно з додатком до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.06.2016 року №314-1 «Про затвердження коригування детального плану території в межах вулиць Львівської, Цегельної та Супутника у місті Луцьку» схемі генплану, відповідно до якої загальна площа квартир в 10-ти поверховому багатоквартирному житловому будинку №5 має становити 2892,7 м2.
Відповідно до ч. 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, станом на час видачі містобудівних умов та обмежень) розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. 
Відповідно до цієї правової норми та абзацу 2 п.2.4 Порядку №109, Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради при видачі МУО, було зобов`язано перевірити відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації міста Луцька і через невідповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, прийняти рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень, чого дотримано не було.
Таким чином, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 23.04.2019 року №114 є похідними від факту виявлених правопорушень, винесений з дотриманням вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» і Порядком №698, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
З приводу покликання апелянта на те, що  будівництво об`єкта завершилося ще 04.06.2021 року, що підтверджується сертифікатом №ВЛ122210604768 від 10.06.2021 року, то слід застосовувати ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в якій зазначено, що містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 09 червня 2022 року у справі № 640/5976/19 зазначив про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.
Тобто, за загальним правилом, такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що на час проведення перевірки та винесення оскаржуваного припису, об`єкт знаходився в процесі будівництва, відтак, відсутні підстави для застосування ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Таким чином, винесення відповідачем припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 23.04.2019 року №114 жодним чином не порушує прав ОК «Житлово-будівельний кооператив «Супернова».
Додатково колегія суддів звертає увагу на наступне.
За правилами частини першої, абзацу першого частини другої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
Зміст вищенаведених положень законодавства засвідчує, що закінчений будівництвом об`єкт, прийнятий в експлуатацію може бути примусово перебудований або знесений в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно судового рішення, ухваленого за позовом визначеного цим Законом суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи те, що під час розгляду даної справи апеляційним судом встановлено, що оскаржуваний припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 23.04.2019 року № 114 винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком №698 та Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», то вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційних скарг та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                         постановив:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Супернова» залишити без задоволення,  рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 27 квітня 2022 року у справі №140/1613/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 05.09.2022 року.