У х в а л а  
 
04 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 758/5730/21
провадження № 61-8643ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                        Стрільчука В. А.,                    
 
розглянув касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня                2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації, про визнання права власності на рухоме майно (тимчасові споруди),
В с т а н о в и в:
У квітні 2021 року фізична особа - підприємець           ОСОБА_3 (далі - ФОП       ОСОБА_3 ) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:
визнати право власності на (тимчасові споруди), а саме: № 2159, 2165, 2166, 2169, 2171, 2173, 2174, 2187, 2304, 2306, 2312, 2319, 2320, 2323, 2357, 2360, 2374, 2376, 2378, 2384, 2388, 2391, 2396, 2421, 2424, 2428, 2432, 2435, 2439, 2441, 2444, 2447, 2452, 2457, 2459, 2463, 2474, 2479, 2482, 2487, 2494, 2504, 2505, 2509, 2511, 2514, 5470, 6478, 6479, 6480, 6463, 6486, 7684, 7686, 7691, 7706, 7717, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову посилався на те, що 01 квітня 2020 року між ним та                   ФОП ОСОБА_4   було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, за яким він набув право власності на вищевказані тимчасові споруди на загальну суму 147 000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Зазначав, що після смерті продавця ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_2 07 серпня 2020 року звернулася до Подільського районного суду міста Києва із позовом до нього про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна від 01 квітня 2020 року. Оскільки відповідач не визнає за ним право власності на рухоме майно (тимчасові споруди) набуте від покійного ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу рухомого майна від 01 квітня 2020 року, тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року апеляційну скаргу представника позивача ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року - без змін.
01 вересня 2022 року ФОП   ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є визнання права власності на рухоме майно (тимчасові споруди), вартість якого складає 147 000,00 грн.
 
Ціна позову в даній справі складає 147 000,00 грн, яка станом на 01 січня                        2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб  (2 481,00*100= 248 100,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня  2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації, про визнання права власності на рухоме майно (тимчасові споруди).
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                      С. О. Карпенко
 
                                                                                                                      В. А. Стрільчук