ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року                                                                                Справа № 918/143/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2022 року, повний текст ухвали виготовлено 26 вересня 2022 року по справі №918/143/22 (суддя Романюк Ю.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс"    
про стягнення 831 810 грн 03 коп.
Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ" (надалі - Позивач) звернулось в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" (надалі – Відповідач) про стягнення з Відповідача              831 810 грн 03 коп.. 
В обгрунтування  своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань згідно укладеного договору поставки, а саме неотриманням товару на умовах та місці, визначених укладеним між Позивачем та Відповідачем договором поставки.  Позивач обґрунтовує свою позовну вимогу пунктом 3.7 Договору поставки № 2021/03/25 від 25 березня 2021 року, який передбачає, що у випадку несвоєчасного вивозу або ж перевищення строків зберігання Товару на складі готової продукції постачальника більше 30 календарних днів з моменту його виготовлення покупець сплачує покупцю пеню у розмірі 1% від вартості такого товару за кожен день затримки. При цьому, Позивач зазначає,  що Відповідачем перевищено строки зберігання товару на складі готової продукції постачальника більше 30 календарних днів з моменту його виготовлення.

Відповідачем на адресу місцевого господарського суду скеровано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 906/662/22 (том 1, а.с. 232-233).
Ухвалою Господарського суду Рівненської  області від 20 вересня 2022 року у задоволенні клопотання Відповідача про поновлення процесуального строку на подання клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи - відмовлено. Клопотання Відповідача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи - залишено без розгляду. Заяву Відповідача про поновлення процесуального строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі задоволено. Поновлено Позивачу процесуальний строк на подання клопотання про зупинення провадження у справі № 918/143/22. Повернуто до розгляду справу 918/143/22 на стадію підготовчого провадження. Клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі № 918/143/22 задоволено. Зупинено провадження у справі № 918/143/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/662/22.

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що справи № 918/143/22 та №906/662/22 пов`язані між собою, оскільки предметом спору у справі № 906/662/22 вимога Відповідача про зобов`язання Позивача передати передплачений товар належної якості. Відтак у справі № 906/662/22 можуть бути встановлені обставини щодо якості товару за Договором поставки № 2021/03/25 від 25 березня 2021 року, а саме - щодо того, чи товар, який Позивачем за Договором поставки намагався поставити та не поставив для Відповідача  з певних причин, відповідав належній якості чи ні. З вказано суд зробив висновок про пов`язаність    справ № 918/143/22 та № 906/662/22, котра полягає в тому, що у справі № 906/662/22 встановлюються факти, що впливають на оцінку доказів у справі № 918/143/22, а тому мають преюдиційне значення для неї.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с.  13-18), в якій, з підстав,   висвітлених в ній, просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи, а справу направити для продовження розгляду справи по суті. 
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема виходив з того, що місцевим господарським   судом при винесенні даної ухвали було порушено норми процесуального права, а саме частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України.  На переконання апелянта, в даному випадку, зважаючи на те, що ухвалою місцевого господарського суду  від 20 липня  2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 2 серпня 2022 року, і вже під час розгляду справи по суті винесено дану ухвалу, місцевий господарський суд такими діями порушив норми процесуального права. Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно задоволено клопотання Відповідача про поновлення пропущенного процесуального строку на подання клопотання про зупинення, з огляду на що суд не мав повертатися на стадію підготовчого провадження.  Окрім того, Позивач  зазначив, що місцевим господарським судом не було зазначено при винесення даної ухвали про об`єктивну неможливість даної справи до вирішення справи № 906/662/22 та про наявність підстав, які позбавляють місцевий господарський суд самостійно оцінити зібрані у справі докази.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду  від 31 жовтня  2022 року (том 2, а.с. 37), з підстав, висвітлених в ній, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано Відповідачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду  відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Відповідачу. 
14 листопада 2022 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги Позивача та просив залишити ухвалу без змін.
16 листопада 2022 року  на  адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якої Позивач просив скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Рівненської області.
На  адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 29 листопада 2022 року надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу. 
Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1   статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції       справи переглядаються   за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей,    передбачених    у цій главі. 
Згідно частини 2  статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи. 
Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням       учасників справи,       крім випадків,   передбачених частиною    десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього    Кодексу.
В силу дії частини 2 статті    271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи        здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,        якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Разом з тим, суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження визначені в частині 4   статті 247 Господарського процесуального кодексу  України.
   У відповідності до частини 13      статті 8 ГПК України: розгляд справи      здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,    якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищевказане,      колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України,    ухвалила рішення здійснювати    розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.
   Відповідно, ухвалою суду від 31 жовтня  2022 року повідомлено сторін    про те, що розгляд справи №918/143/22 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до    30 листопада    2022 року включно. 
Дослідивши      матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції  прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід задоволити,    а ухвалу суду першої інстанції скасувати в часині повернення справи на стадію підготовчого провадження, задоволення клопотання Відповідача про зупинення провадження та зупинення провадження поданій справі, як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи, справу направити для продовження розгляду справи по суті.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.
На адресу місцевого господарського суду від Відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 906/662/22 (том 1, а.с. 232-233).
Ухвалою Господарського суду Рівненської  області від 20 вересня 2022 року у задоволенні клопотання Відповідача про поновлення процесуального строку на подання клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи - відмовлено. Клопотання Відповідача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи - залишено без розгляду. Заяву Відповідача про поновлення процесуального строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі задоволено. Поновлено Позивачу процесуальний строк на подання клопотання про зупинення провадження у справі №918/143/22. Повернуто до розгляду справу №918/143/22 на стадію підготовчого провадження. Клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі № 918/143/22 задоволено. Зупинено провадження у справі № 918/143/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/662/22.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо поновлення строку на подання клопотання про зупинення та відповідно повернення на стадію підготовчого провадження, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з частиною 1 статті 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
В обгрунування поважності причин пропуску процесуального строку на подання клопотання    про зупинення провадження у справі № 918/143/22, представник Відповідача зазначає наступне. Ухвалою від 6 вересня 2022 року Господарським судом Житомирської області відкрито провадження у справі №906/662/22 за позовом Відповідача до Позивача про зобов`язання постачальника передати передплачений товар належної якості. Відповідач зазначав, що справи № 906/662/22 та № 918/143/22 тісно пов`язані між собою, а відтак розглядати справу № 918/143/22 неможливо без вирішення справи №906/662/22 та з`ясування всіх обставин нездійснення поставки та передачі залізобетонних колон від Позивача до Відповідача. Оскільки станом на дату закриття підготовчого провадження у справі №918/143/22 провадження у справі № 906/662/22 ще не було відкрите, тому Відповідач не мав змоги подати клопотання про зупинення провадження у справі № 918/143/22 в межах підготовчого провадження. На переконання Відповідача причини не подання відповідної такого клопотання є об`єктивними та поважними.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства. - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі: суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з частиною 3 статтею 195 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини 1 статті 227 та пункту 1 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, з підстав передбачених пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України зупинення провадження можливе лише на стадії підготовчого провадження.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Відтак Відповідачем пропущено процесуальний строк на подання клопотання про зупинення провадження у справі в силу дії пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частин 1, 6 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
В силу дії частини 4 статтею 119 Господарського процесуального кодексу України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Згідно частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.
Основоположними елементами права на справедливий суд є верховенство права та належне здійснення правосуддя.
Право на суд поширюється на здійснення окремих судових процедур.
У демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення ( Delcourt v. Belgium).
Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France).
Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Разом з тим апеляційний господарський суд наголошує  і на тому, що суд в своїх діях має дотримуватися принципу рівності сторін, та не повинен вчиняти дії на користь однієї зі сторін, адже це позбавить суд важливого критерію для здійснення судочинства - безсторонність суду, та рівність усіх учасників судового процесу перед законом. 
Як встановлено вище в даній постанові,  клопотання Позивача про зупинення провадження у справі №918/143/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 906/662/22 не було подане у строк до 20 липня 2022 року (до закінчення підготовчого провадження у справі № 918/143/22), адже підстави для його подання виникли після того, як Господарським судом Житомирської області відкрито провадження у справі № 906/662/22.
З огляду на вищевказане апеляційний господарський суд вважає, що  зважаючи на наведені підстави, місцевий господарський суд обгрунтовано визнав  причини пропуску Відповідачем процесуального строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі № 918/143/22 з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, та поновив Відповідачу пропущений процесуальний строк.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги стосовно повернення справи до розгляду на стадію підготовчого провадження, яке на переконання апелянта є порушення процесуальних норм, то колегія суддів зазначає, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.
При цьому, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Висновок  щодо можливості судів першої інстанції за наявності певних обставин прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження наведений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року у справі № 910/7103/21, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, в постанові Верховного Суду від 5 жовтня 2022року  № 204/6085/20.
Відповідно апеляційний господарський суд констатує відсутність процесуальних порушень при вчиненні судом першої інстанції дій стосовно  повернення до стадії підготовчого провадження. 

Що ж стосується заперечень апеляційної скарги Позивача щодо того,  що місцевим господарським судом не було зазначено при винесенні даної ухвали про об`єктивну неможливість даної справи до вирішення справи № 906/662/22 та про наявність підстав, які позбавляють місцевий господарський суд самостійно оцінити зібрані у справі докази, колегія суддів зауважує таке.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами статтями    227,   228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 5 частини першої   статті 227 Господарського процесуального кодексу України   суд зобов`язаний зупинити провадження в справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
В силу дії пункту 4 частини 1   статті 229 Господарського процесуального кодексу України   провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1   статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
При застосуванні наведеної правової норми за вимогами   статті 234 Господарського процесуального кодексу України   в мотивувальній частині ухвали повинні бути зазначені, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновків, постановляючи ухвалу.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Під неможливістю розгляду справи   слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно з`ясувати обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
При цьому, сама собою взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.
Частиною 4 та 6  статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати:  як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Крім того, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. При цьому, порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово   предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 8 листопада 2005 року в справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року в справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року в справі "Красношапка проти України").
Як вбачається з матеріалів   справи, суд першої інстанції обґрунтовує   необхідність зупинення провадження посиланням на те, що справи № 918/143/22 та № 906/662/22 пов`язані між собою, оскільки предметом спору у справі № 906/662/22 вимога Відповідача про зобов`язання Позивача передати передплачений товар належної якості. Відтак у справі № 906/662/22 можуть бути встановлені обставини щодо якості товару за Договором поставки № 2021/03/25 від 25 березня 2021 року, а саме - щодо того, чи товар, який Позивач за Договором поставки намагався поставити та не поставив для Відповідача з певних причин, відповідав належній якості чи ні. Пов`язаність    справ № 918/143/22 та № 906/662/22 полягає в тому, що у справі № 906/662/22 встановлюються факти, що впливають на оцінку доказів у справі №918/143/22, а тому мають преюдиційне значення для неї.
Предметом позову   у справі № 918/143/22 є стягнення з Відповідача пені в сумі 831 810 грн 03 коп..
Предметом   спору за позовом Відповідача до Позивача в справі №906/662/22 є зобов`язання Позивача передати товар належної якості на суму 459041 грн.
Тобто, предметом доказування у справі №906/662/22 та №918/143/22 є виконання Сторонами своїх прав та обов`язків згідно умов договору поставки №2021/03/35 від 25 березня 2021 року.
Крім того, зі      змісту позовної заяви в даній справі та обґрунтувань позовних вимог вбачається, що дослідженню підлягатимуть обставини в тому числі й щодо виникнення умов договору поставки в частині поставки товару на умовах визначених договором та якості товару, моменту з якого у Відповідача виник обов`язок отримати товар, адже не виконання таких умов й стало підставо для звернення Позивача з позовом до суду, за захистом, порушеного на думку Позивача права, щодо стягнення пені на підставі пункту 3.7 Договору поставки № 2021/03/25 від 25 березня 2021 року, який передбачає і що у випадку несвоєчасного вивозу або ж перевищення строків зберігання Товару на складі готової продукції постачальника більше 30 календарних днів з моменту його виготовлення покупець сплачує покупцю пеню у розмірі 1% від вартості такого товару за кожен день затримки.
В той же час, в справі №906/662/22 досліджуванню підлягатимуть обставини щодо зобов`язання сторін договору поставки №2021/03/35 від 25 березня 2021 року в частині поставки товару належної якості (а не обставин несвоєчасного вивозу або ж перевищення строків зберігання Товару).
При цьому апеляційний господарський суд констатує, що подання Відповідачем позову про зобов`язання передати товар (який як вказує Відповідач в позовній заяві ним оплачено), не перешкоджає можливості надати оцінку іншим доказам, якими Позивач  обґрунтовує порушення умов договору поставки № 2021/03/25 від 25 березня 2021 року в даній справі.
Відтак, зупиняючи провадження   у справі   №918/143/22 до розгляду   справи № 906/662/22,   всупереч положенням процесуальних норм, які регулюють інститут зупинення провадження у справі, господарський суд   першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду справи № 918/143/22, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та не зазначив, яким чином   рішення   суду у справі № 906/662/22 може вплинути   на   вирішення спору у даній справі.
Крім того, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі не містить аргументованих та переконливих мотивів щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №906/662/22, так і стосовно того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду, що суперечить вимогам пункту 5 частини 1   статті 227 Господарського процесуального кодексу України, яким унормовано, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Враховуючи вищеописане, апеляційний господарський суд вважає аргументи апелянта про те, що зупинення провадження у справі є необґрунтованим, безпідставним та порушує право учасників процесу на розгляд спору в розумні строки, підставними та правомірними.
Відповідно до пункту 4      частини 1   статті 280 Господарського процесуального кодексу України   підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 3   статті 271 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Поряд з тим апеляційний господарський суд констатує, що усе вищевказане в даній судовій постанові вказує на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, які призвели до постановлення необгрунтованої  ухвали.
Дане ж в силу дії пунктів 1, 4 частини 1 статті 280  Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оспорюваної ухвали.
За таких обставин ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2022 року по справі №918/143/22 в частині задоволення клопотання Відповідача про зупинення провадження; зупинення провадження по справі та як наслідок повернення справи №918/143/22 на стадію підготовчого провадження слід визнати незаконною та необґрунтованою. З огляду на що колегія апеляційного господарського суду скасовує дану ухвалу. 

Питання розподілу судових витрат визначено у      статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Так, згідно з частиною 14      статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Водночас, розподіл судового збору здійснюється між сторонами спору відповідно до частини 1 названої статті в залежності від результатів розгляду справи      по суті.      Господарським процесуальним кодексом України      не передбачено розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.
Також,      Господарський процесуальний кодекс України   не ставить вирішення питання розподілу судових витрат в залежності від стадії розгляду справи в судах першої чи апеляційної інстанцій.
При цьому, суд апеляційної      інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну судового рішення суду першої інстанції, прийнятого за результатами розгляду справи по суті.
Отже, відповідно до вимог      статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції в даному випадку не здійснює розподіл судових витрат, в тому числі судового збору. 
Керуючись статтями 129, 270, 269-276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                             ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2022 року по справі №918/143/22   - задоволити.
2.  Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 вересня 2022 року по справі №918/143/22   - скасувати.
3. Справу № 918/143/22 направити до Господарського суду Рівненської     області для продовження розгляду по суті.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
6. Справу № 918/143/22 повернути Господарському суду Рівненської  області.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.