ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1316/22 Справа № 201/3507/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс - 2» Дніпровської міської ради, про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, - 

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 07 травня 2004 року йому належить квартира АДРЕСА_1 , де він фактично і мешкає та зареєстрований. 17 листопада 2017 року відбулося залиття вказаного житла позивача з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності відповідачу. Позивачу завдана значна матеріальна шкода. Причиною такого стало недбале ставлення відповідача до сантехнічних приладів, комунікацій та ремонту в своїй квартирі, шляхом самовільного переобладнання покрівлі будинку (з шифера на профлист). Обіцянки усунути пошкодження, що були завдані приміщенням квартири позивача, відповідач не виконав. Сума матеріальної шкоди, яку було завдано позивачу, складає згідно кошторису ремонтної організації на сьогодні 93001,03 грн. В добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати завдану шкоду. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача майнову шкоду в розмірі 93001,03 грн. та судові витрати. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 93001,03 грн. та витрати за сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 930,01 грн., а всього 93931,04 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачу ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради 07 травня 2004 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.03.2020 року (а.с. 82 т.1). 
Відповідач, на підставі договору купівлі-продажу №8045 від 27.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., є власником квартири АДРЕСА_3 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.03.2020 року (а.с. 80-81 т.1). 
Судом встановлено, що відбулося залиття квартири позивача, що підтверджується актом, складеним 17 листопада 2017 року особами, які проживають у квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до якого під час залиття в квартирі позивача постраждали стіни, стелі, підлога, підвіконня та деякі меблі в кількох кімнатах та коридорі; під час обстеження власника квартири АДРЕСА_2 не має вдома, встановити причину залиття не має можливості (а.с. 11 т.1). 
ОСОБА_1 12 березня 2018 року звернувся до КП «Жилсервіс - 2» ДМР із заявою з проханням направити фахівців з будівельних робіт для встановлення причин протікання покрівлі (а.с. 149 т.1). 
16 березня 2018 року комісією у складі інженера та старшого майстра КП «Жилсервіс - 2» ДМР складено акт, зокрема, про те, що видно сліди затікання води, яке відбувається під час несприятливих погодних умов, а саме танення снігу (а.с. 150 т.1). 
12 березня 2018 року та повторно у квітні 2018 року позивач звертався до КП «Жилсервіс - 2» ДМР із заявами, в яких, у зв`язку із затопленням його квартири, просив направити фахівців з ремонту покрівлі для визначення необхідного об`єму робіт, а також встановлення строків проведення ремонтних робіт (а.с. 151 т.1). 
Згідно листа КП «Жилсервіс - 2» ДМР №715 від 15.05.2018 року позивачу повідомлено, що при проведені обстеження покрівлі його житлового будинку співробітниками підприємства встановлено, що необхідно виконати ремонтно-запобіжні роботи, а саме герметизацію стиків листів профнастилу та герметизацію тріщин рубероїду на карнизному звісі, задля усунення потрапляння талої води в приміщення квартири позивача; роботи заплановано виконати в черговому порядку (а.с. 152 т.1). 
03 жовтня 2018 року Управлінням з питань охорони культурної спадщини ДМР складено акт огляду технічного стану пам`ятки - "доходний будинок", що розташований по АДРЕСА_5 , за змістом якого пам`ятка потребує проведення попереднього інженерного обстеження для визначення першочергових протиаварійних заходів, для убезпечення будівлі від подальшої усадки, яка може спричинити загальну аварійність конструкцій; також необхідне проведення ремонту покриття даху, для усунення замокання верхніх конструкцій будівлі, та гідроізоляція цокольної частини будинку (а.с. 153-154 т.1). 
КП «Жилсервіс - 2» ДМР комісією у складі старшого майстра ОСОБА_6 , старшого майстра ОСОБА_7 , в присутності мешканців квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 складено акт про залиття від 01.02.2019 року, за змістом якого в квартирі АДРЕСА_6 в результаті залиття було залито у спальні: стеля (штукатурка), стіни (шпалери), на підлозі (паркет) сліди вологи; у коридорі: стеля (гіпсокартон, штукатурка), на підлозі (паркет) сліди вологи. Причиною залиття, згідно вказаного акту, є протікання покрівлі після самовільного переобладнання з шиферу на профлист мешканцем квартири АДРЕСА_2 (а.с. 14 т.1). 
Позивачем надано копію письмової договірної ціни на ремонт квартири по АДРЕСА_8 , що здійснюється в 2018 році, погоджену між ОСОБА_3 та ТОВ «Іст Таерс», за змістом якої договірна ціна ремонтних робіт з ПДВ складає 93001,00 грн. (а.с. 16-31 т.1). 
Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_5 є КП «Жилсервіс - 2» ДМР, відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №3763 від 20 листопада 2007 року. 
Позивач направив відповідачу лист-претензію від 03.12.2018 року, в якому пропонував останньому вирішити вказане конфліктне питання шляхом сплати матеріальної шкоди у розмірі 35000,00 грн. (а.с. 147 т.1). 
Письмовою відповіддю від 09.01.2019 року ОСОБА_1 зазначив, що позивач не надав жодного доказу спричинення шкоди з вини відповідача та відхилив у повному обсязі вказану вище претензію (а.с. 148 т.1). 
Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1083-21, складеного 27.05.2022 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, враховуючи достатню кількість невідповідностей: в конструкціях даху, покрівлі та в комунікаціях, в огороджувальних конструкціях будинку; об`ємно-планувальні рішення (квартири за індивідуальним плануванням та прокладанням водонесучих комунікацій); неповна та недостатня фіксація причин та наслідків під час залиття, тощо, встановити конкретні причини залиття квартири АДРЕСА_1 17 листопада 2017 року експерту не надається за можливе, оскільки причинами залиття можуть бути всі вище перелічені фактори; 
питання з дотриманням технічних, технологічних норм при проведенні ремонтних робіт покрівлі, даху в будинку АДРЕСА_5 у листопаді 2017 року експертом не розглядалось; при цьому покрівля не відповідає будівельним нормам та правилам і не може виконувати функції по відведенню атмосферних опадів (а.с. 208-217 т.1). 
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, і будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до абзацу 16 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог і нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 
За змістом пункту 1 абзацу 1 статті 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане, забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам. 
Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій Затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Отже, КП «Жилсервіс - 2» ДМР є балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 та відповідає за належний стан покрівлі цього будинку. 
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
За правилом частини другої 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). 
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. 
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір (постанова Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №236/780/16-ц, провадження №61-34112св18). 
Виходячи з викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності; встановивши факт залиття належної позивачу квартири АДРЕСА_9 ; встановивши, що покрівля даху вказаного будинку перебуває у неналежному стані; враховуючи, що балансоутримувачем цього багатоквартирного будинку є КП «Жилсервіс - 2» ДМР, позов до якого у даній справі не пред"явлений, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття водою його квартири. 
Колегія звертає увагу, що судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та завданою позивачу шкодою, внаслідок залиття квартири останнього. 
Зокрема, у справі відсутні докази, що відповідач самочинно здійснив ремонт, переобладнання, тощо, покрівлі даху будинку АДРЕСА_5 . Відповідач здійснення ним ремонту покрівлі категорично заперечує.
Відсутні також докази, що залиття квартири відбулось із квартири відповідача. 
Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1083-21, складеного 27.05.2022 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, встановити конкретні причини залиття квартири АДРЕСА_1 17 листопада 2017 року експерту не надається за можливе. Експертом встановлено значну кількість невідповідностей: в конструкціях даху, покрівлі та в комунікаціях, в огороджувальних конструкціях будинку; об`ємно-планувальні рішення (квартири за індивідуальним плануванням та прокладанням водонесучих комунікацій), а також через неповну та недостатню фіксацію причин та наслідків під час залиття. Як встановлено експертом, причинами залиття можуть бути всі вище перелічені фактори. 
Таким чином, у суду відсутні підстави для встановлення вини відповідача у залитті квартири позивача та спричиненні останньому майнової шкоди; також не встановлений причинно-наслідковий зв"язок між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням шкоди позивачу.  
Окрім того, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання місцевим судом 20.03.2020 року згідно положень статтей 128-130 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового по суті позовних вимог. Судова повістка, яка направлялась відповідачу, повернулась до суду без вручення її адресату з довідкою поштового працівника "інші причини" невручення (а.с. 77-78 т.1), що не є належним повідомленням про слухання справи в розумінні статтей 128-130 ЦПК України. 
На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, допустивши також порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  - задовольнити. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова