Справа № 736/967/22 	Головуючий у 1 інстанції Кутовий Ю. С. 	
Провадження № 33/4823/465/22 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2022 року,
                                     
У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі  1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. 
Судом встановлено, 24 серпня 2022 року о 01-й год. 36 хв. в с. Жукля Корюківського району Чернігівської області, по вул. Центральній ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітке мовлення), від проходження огляду в медичному закладі та застосування приладу «Драгер» у встановленому законом порядку відмовився, при цьому велась безперервна відеофіксація. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.  
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку  про його вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, а тільки знаходився біля нього, під`їхали поліцейські та звинуватили  його в керуванні  та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому не стали чекати прибуття його адвоката і при складанні протоколу не демонстрували прилад «Драгер».
Апелянт також вказує, що наданий поліцейськими відеозапис не фіксує керування ним транспортним засобом, а томі суду не було надано достатніх та належних доказів його вини.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що не керував транспортним засобом. 
  Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.  
Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом встановлено, що водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я фактично відмовився.  Також, вказані обставини узгоджуються та підтверджуються доданими до протоколу направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та рапортом поліцейського, відповідно до якого, надійшов виклик, що військові ЗСУ зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в якого вбачалися явні ознаки алкогольного сп`яніння.
Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1   за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.  
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що того дня він не керував транспортним засобом, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, які є достатнім для встановлення фактичних обставин події та прийняття законного, аргументованого рішення у цій справі з яких встановлено, що дійсно на місці його зупинки присутні військовослужбовці ЗСУ, які повідомили про обставини зупинки транспортного засобу під керуванням особи, яку було згодом встановлено, як ОСОБА_1 , останній, з початку спілкування, підтверджував факт керування транспортним засобом та намагався домовитися з працівниками поліції щоб не оформляти адміністративні матеріали та телефонував невідомим особам які, на його думку, могли посприяти в цьому. Наведене вказує на ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Слід відзначити, що в супереч доводам апеляційної скарги на відеозаписі зафіксовано демонстрацію працівниками поліції приладу, за допомогою якого пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 усвідомлюючи можливість понести відповідальність, в ході складання адміністративних  матеріалів почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом.
За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо критичної  оцінки показань ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу. 
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко