ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4658/22 Справа № 182/415/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 182/415/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на  рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від  29 квітня 2022 року, яке ухвалено  суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 квітня 2022 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (надалі – ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 18 серпня 2021 року, о 18 год. 55 хв., на повороті ліворуч з вул.Патріотів України на вул.Героїв Чорнобиля у м.Нікополі Дніпропетровської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Nissan TIIDA», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
Сторонами було прийняте рішення скласти Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2021 року. 
Внаслідок ДТП транспортний засіб «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТОВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за № 204295651 від 01 червня 2021 року. 
З метою отримання компенсації спричинених в результаті настання ДТП збитків, позивач, в порядку, визначеному ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», надавши заяву про страхове відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. 
07 вересня 2021 року представником ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП від 18 серпня 2021 року, та складено протокол огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року. 
Відповідно до висновку експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року, складає 62 013 грн. 01 коп. без ПДВ, а вартість матеріального збитку складає 66 947 грн. 49 коп. 
21 жовтня 2021 року вищевказаний висновок позивач надіслав до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». 
04 листопада 2021 року на картковий рахунок, відкритий у АТ «А-БАНК» ТДВ СК «Альфа-Гарант», було здійснено страхове відшкодування у розмірі 12 545 грн. 79 коп. за майнову шкоду, заподіяну йому ДТП від 18 серпня 2021 року, що значно менше дійсного розміру збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
05 листопада 2021 року позивачеві, шляхом смс-повідомлення, було доведено до відома, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» прийнято рішення про виплату в якості відшкодування завданої йому шкоди внаслідок ДТП у розмірі 12 545 грн. 79 коп. 
ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надало копію листа-розрахунку за вих. № 12/4561 від 09 листопада 2021 року щодо нарахування суми страхового відшкодування, в якому було зазначено, що «на підставі Протоколу огляду пошкодженого автомобіля, був складений Рахунок вартості матеріального збитку 99-D/Н від 20 жовтня 2021 року, за яким вартість відновлювального ремонту складає 18 174 грн. 94 коп. без ПДВ». 
При цьому, ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не були надані документи, що стали підставою для розрахунку страхового відшкодування: протокол огляду пошкодженого автомобіля та рахунок вартості матеріального збитку № 99-0/8 від 20 жовтня 2021 року. 
Позивач не погоджується із загальним розміром сплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вважає, що страховик має здійснити доплату суми страхового відшкодування у розмірі 49 467 грн. 22 коп. 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 49 467 грн. 22 коп., оплату на надання експертних послуг в розмірі 2 500 грн.00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від  29 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 49 467 грн. 22 коп., витрати по оплаті експертних послуг в розмірі 2 500 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., а всього - 55 459 грн. 62 коп.
В апеляційній скарзі відповідач ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано аварійний сертифікат №99-Д/93/8 від 20.10.2021 року, згідно якого матеріальні збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складають 15 145,78 грн. (з ПДВ), а тому сума страхового відшкодування становить 12 545,79 грн., оскільки така виплата підлягає зменшенню на розмір франшизи (2 600,00 грн.), й суд першої інстанції не зазначив причин неприйняття даного доказу до уваги. 
Зазначає, що Висновок експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року не має ніякого відношення до визначення матеріального збитку, у розумінні ст. 34.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та не спростовує аварійний сертифікат №99-Д/93/8 від 20.10.2021 року. При цьому, вважає, що висновок експерта може бути належним доказом лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.
Крім того, вказує й на те, що рішенням суду стягнуто страхове відшкодування, яке включає податок на додану вартість, що суперечить абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Шашликов Д.Г. зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 серпня 2021 року, о 18 год. 55 хв., на повороті ліворуч з вул.Патріотів України на вул.Героїв Чорнобиля у м.Нікополі Дніпропетровської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Nissan TIIDA», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована відповідачем ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за № 204295651 від 01 червня 2021 року.
Водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2021 року, згідно якого водій ОСОБА_2 визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.13).
Відповідно до Висновку експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року, складає 62 013 грн. 01 коп. без ПДВ, а вартість матеріального збитку складає 66 947 грн. 49 коп. (а.с.17-43). 
04 листопада 2021 року на картковий рахунок, відкритий у АТ «А-БАНК» ТДВ СК «Альфа-Гарант», було здійснено страхове відшкодування у розмірі 12 545 грн. 79 коп. за майнову шкоду, заподіяну позивачеві, внаслідок ДТП від 18 серпня 2021 року. 
05 листопада 2021 року позивачеві, шляхом смс-повідомлення, було доведено до відома, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» прийнято рішення про виплату в якості відшкодування завданої йому шкоди внаслідок ДТП у розмірі 12 545 грн. 79 коп. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову щодо стягнення шкоди, спричиненої в результаті настання дорожньо-транспортної події, суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» повинно відповідати за завдання шкоди внаслідок ДТП, яке сталося за участю водія ОСОБА_2 та призвело до пошкодження автомобіля «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , оскільки Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2021 року встановлена вина ОСОБА_2 у настанні ДТП, а, отже, цей випадок є страховим, що покладає на ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспорного засобу, у розмірі, що не перевищує лімітів відповідальності страховика, а виплачена останнім сума страхового відшкодування не відповідає розміру завданих матеріальних збитків, підтвердженому Висновком експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Конституційним Судом України у Рішенні від 01 грудня 2004року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник – особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2021 року, згідно якого водій ОСОБА_2 визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.13), а тому, за загальним правилом, завдані збитки мають відшкодовуватися винною особою ОСОБА_2 .
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
 Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземних транспортних засобів власника транспортного засобу «Nissan TIIDA», реєстраційний № НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», у зв`язку з чим ОСОБА_1 має право на відшкодування завданих йому збитків: в межах лімітів відповідальності страховика за рахунок ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», а у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика - за рахунок винної особи в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Висновку експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 18 серпня 2021 року, складає 62 013 грн. 01 коп. без ПДВ (а.с.17-43), що не перевищує лімітів відповідальності страховика, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  виплати ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» страхового відшкодування не у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про те, що рішенням суду стягнуто страхове відшкодування, яке включає податок на додану вартість, що суперечить абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України №1961, колегією суддів не приймаються, оскільки, при складанні Висновку експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року, експертом не включався до розміру збитків податок на додану вартість.
Доводи апеляційної скарги відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про те, що Висновок експерта № 2810/21 від 19 жовтня 2021 року у дані справі є неналежним доказом, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки законність та обґрунтованість вказаного експертного дослідження не спростовано стороною відповідача, як і не заявлено клопотання про призначення відповідної судової автотоварознавчої експертизи. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для покладення на відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» обов`язку з виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 49 467,22 грн., виходячи з наступного розрахунку: 62 013,01 грн. (відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу «Mercedes-BenzЕ280 СDІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП) – 12 545,79 грн. (виплачене страхове відшкодування).
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» - залишити без задоволення.
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від  29 квітня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: