Постанова
Іменем України                                                             
21 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 201/9397/20
провадження № 61-20129св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Кабінет Міністрів України, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
треті особи: Всеукраїнська професійна спілка працівників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Первинна профспілкова організація співробітників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Первинної профспілкової організації співробітників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Демченко Е. Л., Ткаченко І. Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Всеукраїнська професійна спілка працівників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Первинна профспілкова організація співробітників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про визнання порушеного трудового права та зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: Всеукраїнська професійна спілка працівників АТ КБ «ПриватБанк», Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «ПриватБанк», про визнання порушеного трудового права та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він займає посаду керівника Департаменту розробки і супроводу продуктів ГО, є Головою Дніпропетровської обласної організації Всеукраїнської професійної спілки працівників АТ КБ «ПриватБанк» та визначений як один із учасників колективних переговорів по укладенню колективного договору від трудового колективу АТ КБ «ПриватБанк».
23 січня 2020 року відповідно до положень статті 10 Закону України «Про колективні договори і угоди» Всеукраїнська професійна спілка працівників АТ КБ «ПриватБанк», членом якої є позивач, звернулася до Кабінету Міністрів України як власника АТ КБ «ПриватБанк» та безпосередньо до 
АТ КБ «ПриватБанк» як представника роботодавця з пропозицією про початок переговорів із питань укладення колективного договору.
Професійна спілка запропонувала Кабінету Міністрів України здійснити повноваження власника АТ КБ «ПриватБанк» та у встановлений законодавством України термін визначити склад представників власника для ведення колективних переговорів та розпочати колективні переговори зі спільним представницьким органом профспілкових організацій співробітників АТ КБ «ПриватБанк».
Враховуючи те, що Кабінет Міністрів України, жоден із його представників та адміністрація АТ КБ «ПриватБанк» не вчинили будь-яких дій щодо початку переговорів, позивач звернувся за захистом своїх прав та просив суд:
-          визнати порушеним право ОСОБА_1 на участь в управлінні підприємством через ухилення Кабінету Міністрів України та АТ КБ «ПриватБанк» від проведення колективних переговорів та через відсутність в АТ КБ «ПриватБанк» колективного договору;
-          зобов`язати Кабінет Міністрів України розпочати колективні переговори щодо укладання колективного договору з трудовим колективом АТ КБ «ПриватБанк» на підставі пропозиції від 20 січня 2020 року;
-          зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії щодо оформлення колективного договору відповідно до результатів колективних переговорів.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано Кабінет Міністрів України як власника АТ КБ «ПриватБанк» через уповноважений ним орган розпочати колективні переговори щодо укладання колективного договору з трудовим колективом 
АТ КБ «ПриватБанк» на підставі повідомлення про початок переговорів із питань укладання колективного договору від 23 січня 2020 року.
Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» як представника роботодавця розпочати колективні переговори щодо укладання колективного договору з трудовим колективом АТ КБ «ПриватБанк» на підставі повідомлення про початок переговорів із питань укладання колективного договору від 23 січня 
2020 року та за результатами колективних переговорів вчинити дії щодо укладання (оформлення) трудового договору.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у порушення вимог положень статті 10 Закону України «Про колективні договори і угоди» Кабінет Міністрів України та АТ КБ «ПриватБанк» протягом семи днів не вчинили дій, передбачених законом як складових колективних переговорів. Сторона роботодавця не створила органу соціального діалогу на локальному рівні (двосторонню робочу комісію), не визначила представників для включення до складу комісії, не оформила протоколу про порядок ведення переговорів, не надала проект колективного договору.
Суд вважав наявними правові підстави щодо зобов`язання відповідачів розпочати колективні переговори та вчинити дії щодо укладання (оформлення) колективного договору за результатами переговорів, а тому частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 як профспілкового представника, який має статус учасника колективних переговорів. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року скасовано.
У задоволенні позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Всеукраїнська і Первинна професійні спілки працівників АТ КБ «ПриватБанк» допустили зловживання профспілковими правами, вирішуючи колективні інтереси всіх працівників без погодження з іншими організаціями профспілок, що діють у банку. Доводи позивача про перешкоджання банком в укладенні колективного договору не знайшли свого підтвердження та не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, на думку апеляційного суду, Кабінет Міністрів України 
не наділений повноваженнями на укладення колективного договору, 
а отже, і на ведення будь-якого переговорного процесу з цього питання, 
а тому рішення про зобов`язання Кабінету Міністрів України розпочати колективні переговори щодо укладення колективного договору з трудовим колективом банку суперечить законодавству.
Позивач не довів у належний спосіб обґрунтування своїх позовних вимог, 
а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
13 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року.
17 грудня 2021 року Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 03 листопада 2021 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року поновлено Первинній профспілковій організації співробітників АТ КБ «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи з Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська.
У січні 2022 року матеріали справи № 201/9397/20 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
Підстави касаційного оскарження, визначені  ОСОБА_1 .
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції у порушення норм процесуального права повно та всебічно не дослідив докази у справі щодо законності утворення спільного представницького органу профспілок, що звернулися до роботодавця із пропозицією про проведення колективних переговорів. Апеляційний суд встановив обставини наявності ознак правопорушень у діях спільного представницького органу профспілок на підставі неналежних доказів, що свідчить також про неврахування судом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 січня 2018 року у справі 
№ 755/7704/15-ц, відповідно до якого процесуальним обов`язком суду є належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.
Щодо висновку апеляційного суду про відсутність повноважень Кабінету Міністрів України на укладення колективного договору, ОСОБА_1 вважає, що судом порушено норми матеріального права, а саме: не враховано, що відповідно до приписів законодавства про трудові договори, про соціальний діалог, про управління підприємствами в Україні відносини щодо укладання трудового договору є відносинами між власником підприємства та трудовим колективом. Крім того, ОСОБА_1 вказує на відсутність правового висновку Верховного Суду у вирішенні спірного питання.
Крім того, судом апеляційної інстанції неправильно розтлумачено положення статей 4, 9 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» та статті 10 Закону України «Про колективні договори і угоди».
Підстави касаційного оскарження, визначені Первинною профспілковою організацією співробітників АТ КБ «ПриватБанк»
Підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «ПриватБанк» зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: застосування норми права без урахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 201/1426/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 213/4925/19-ц.
Так, зокрема, у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 213/4925/19-ц Верховний Суд виснував про те, що на підприємстві можуть діяти декілька профспілок, які є рівними перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки, а тому апеляційний суд у цій справі зробив помилковий висновок про зловживання Всеукраїнською і Первинною професійними спілками працівників АТ КБ «ПриватБанк» профспілковими правами шляхом вирішення колективних інтересів всіх працівників без погодження з іншими організаціями профспілок.
Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність повноважень у Кабінету Міністрів України на укладення колективного договору суперечить нормам матеріального права, зокрема статті 12 КЗпП України, статті 4 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» та п. 7 Статуту 
АТ КБ «ПриватБанк».
Доводи інших учасників справи
У січні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу Первинної профспілкової організації, у якій просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.
Відзив мотивовано безпідставністю доводів Первинної профспілкової організації та законністю оскаржуваного рішення, ухваленого в результаті повного і всебічного дослідження обставин справи з дотриманням норм матеріального та без порушень норм процесуального права.
У січні 2022 року Кабінет Міністрів України подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу Первинної профспілкової організації, підписаний уповноваженою особою - Капиш В. М., у якому просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. При цьому посилається на законність висновків суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки Кабінет Міністрів України не виступає роботодавцем у спірних правовідносинах, а як власник 100 % акцій є Вищим органом банку з виключною компетенцією, 
а тому не наділений повноваженнями на укладання колективного договору.
У квітні 2022 року Кабінет Міністрів України подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписаний уповноваженою особою - 
ОСОБА_2 , у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на правильність і законність висновку апеляційного суду про відсутність повноважень Кабінету Міністрів України щодо укладання колективних договорів/угод та вплив на правління банку в частині проведення переговорів як початкового етапу такого укладання.
У квітні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить суд залишити без змін постанову апеляційного суду, а касаційну скаргу залишити без задоволення. Відзив мотивовано безпідставністю доводів касаційної скарги, які не  відповідають дійсності та не спростовують законних і справедливих висновків апеляційного суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що Всеукраїнська професійна спілка працівників АТ КБ «ПриватБанк» та Первинна профспілкова організація співробітників головного офісу АТ КБ «Приватбанк» домовилися про створення спільного представницького органу профспілок співробітників АТ КБ «ПриватБанк» 
з метою проведення колективних переговорів щодо укладення колективного договору, про що 05 липня 2019 року уклали відповідну угоду (а. с. 14, 15, 
т. 1).
Листом від 09 липня 2019 року (вих. № 980-13Б) профспілка повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про створення спільного представницького органу для ведення переговорів, укладення колективного договору та запропонувала створити робочу комісію (а. с. 19, т. 1). У свою чергу АТ КБ «ПриватБанк» у відповідь на зазначений лист повідомило про готовність розпочати переговори (а. с. 18, т. 1).
10 грудня 2019 року (вих. № 10/12-01) профспілка направила на адресу АТ КБ «ПриватБанк» пропозиції щодо порядку ведення переговорів та умов колективного договору у додатках № 1 та № 2 (а. с. 21-44, т. 1).
16 грудня 2019 року (вих. № 20.1.0.0.0/7-247697) АТ КБ «ПриватБанк» повідомило профспілку про те, що для забезпечення ефективності та законності процедури ведення колективних переговорів до моменту переходу до активної стадії таких переговорів банк повинен вжити певних організаційних заходів (а. с. 45-47, т. 1).
17 січня 2020 року до складу спільного представницького органу для ведення переговорів приєдналася ще одна первинна профспілкова організація, яка заявила про намір участі в колективних переговорах - Первинна професійна спілка трудового колективу АТ КБ «ПриватБанк».
23 січня 2020 року Всеукраїнська професійна спілка працівників АТ КБ «ПриватБанк», уповноважена на вчинення дій від імені спільного представницького органу профспілок, членом якої є ОСОБА_1 , звернулася до Кабінету Міністрів України як власника АТ КБ «ПриватБанк» та роботодавця, а також безпосередньо до АТ КБ «ПриватБанк» як представника роботодавця про початок переговорів із питань укладення колективного договору (а. с. 48, т. 1).
02 червня 2020 року Всеукраїнська професійна спілка працівників АТ КБ «ПриватБанк» направила до Кабінету Міністрів України вимогу про початок переговорів із питань укладення колективного договору (а. с. 49, 50, т. 1).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частиною третьою статті 400 ЦПК України регламентовано, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Відповідно до вимог частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Частиною другою статті 414 ЦПК України передбачено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, 
по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.
У справі, що переглядається, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив визнати порушеним його право на участь в управлінні підприємством через ухилення Кабінету Міністрів України та АТ КБ «ПриватБанк» від проведення колективних переговорів та через відсутність в АТ КБ «ПриватБанк» колективного договору; зобов`язати Кабінет Міністрів України розпочати колективні переговори щодо укладання колективного договору з трудовим колективом АТ КБ «ПриватБанк» на підставі пропозиції від 20 січня 2020 року; зобов`язати 
АТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії щодо оформлення колективного договору відповідно до результатів колективних переговорів. При цьому вказував на те, що він у справі виступає профспілковим представником, який має статус учасника колективних переговорів.
Згідно з нормами статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.
Відповідно до статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними, врегульовано Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».
Встановлені цим Законом норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, і на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання.
Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо:
а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту;
б) укладення чи зміни колективного договору, угоди;
в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень;
г) невиконання вимог законодавства про працю.
Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» окремо встановлено особливу процедуру розгляду розбіжностей, що виникли між сторонами соціально-трудових (колективних) відносин. Указаним законодавчим актом передбачається примирно-третейська процедура та система організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін.
Сторонами колективного трудового спору на виробничому рівні є наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець (стаття 3 вказаного Закону).
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» розгляд колективного трудового спору (конфлікту) з питань укладення чи зміни колективного договору, угоди здійснюється примирною комісією, яка складається із представників сторін та утворюється за ініціативою однієї із сторін на виробничому 
рівні - у триденний строк з моменту виникнення колективного трудового спору (конфлікту) з однакової кількості представників сторін. У разі потреби примирна комісія: залучає до свого складу незалежного посередника; консультується із сторонами колективного трудового спору (конфлікту), центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими заінтересованими органами.
Колективні трудові спори (конфлікти) розглядаються виробничою примирною комісією у п`ятиденний строк з моменту утворення комісії строк. За згодою сторін ці строки можуть бути продовжені.
Рішення примирної комісії оформляється протоколом та має для сторін обов`язкову силу і виконується в порядку і строки, які встановлені цим рішенням. При цьому, згідно із статтею 13 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» жодна із сторін колективного трудового спору (конфлікту) не може ухилятися від участі в примирній процедурі і зобов`язані використати для врегулювання колективного трудового спору (конфлікту) всі можливості, не заборонені законодавством.
Якщо примирні органи не змогли врегулювати розбіжності між сторонами, причини розбіжностей з обґрунтуванням позицій сторін у письмовій формі доводяться до відома кожної із сторін колективного трудового спору (конфлікту). У цьому разі наймані працівники або уповноважений ними орган чи професійна спілка мають право з метою виконання висунутих вимог застосовувати усі дозволені законодавством засоби, крайнім з яких відповідно до статті 17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та статті 44 Конституції України є право на страйк.
Судовий порядок розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачено у таких випадках: розгляд заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (стаття 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»); розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених статтею 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (стаття 25 вказаного Закону); оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (частина п`ята статті 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»); невиконання роботодавцем обов`язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (частини друга, четверта статті 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у цій справі є вирішення питання порушення прав та інтересів позивача як профспілкового представника, який має статус учасника колективних переговорів, щодо оформлення колективного договору.
На відміну від індивідуальних, колективні трудові спори, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, 
в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. 
А тому до таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 479/58/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 755/931/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 213/5101/19, підстав для відступу від якого колегія суддів не вбачає.
Виходячи із вищевикладеного та з урахуванням того, що колективні трудові спори - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин, а тому до таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, провадження у цій справі підлягає закриттю.
З огляду на порушення судами першої та апеляційної інстанцій правил юрисдикції загальних судів, що є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 03 листопада 2021 року.
Щодо клопотання про зупинення касаційного провадження
У липні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду клопотання про зупинення касаційного провадження, у якому, посилаючись на положення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України, просить суд зупинити провадження в справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 201/909/20.
Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 201/909/20 за позовом ОСОБА_3 до первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування рішення комітету профспілкової організації про направлення Наглядовій раді АТ КБ «ПриватБанк» письмової вимоги про розірвання трудового договору із позивачем.
На думку АТ КБ «ПриватБанк», за результатом розгляду справи № 201/909/20 Великою Палатою Верховного Суду буде сформовано висновок про обсяг представницьких повноважень профспілки, буде встановлено, чи обов`язково укладати колективний договір для отримання профспілкою права на представництво колективних інтересів працівників підприємства.
Посилаючись на однакове матеріально-правове регулювання у справі, 
що переглядається, та у справі № 201/909/20, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк» просить зупинити провадження 
у справі.
Вказане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Зупинення провадження - це, по суті, тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Разом із тим, таке зупинення не повинно суперечити принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.
За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд має право за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах 
(у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Тлумачення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду. При цьому, така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Велика Палата Верховного Суду може прийняти постанову, 
у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Колегія суддів наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Передаючи на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу 
№ 201/909/20 (провадження № 61-7294св21), Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вважав наявними підстави для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 01 грудня 2021 року (справа № 910/10754/20) та постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові 
від 18 червня 2018 року (справа № 804/2581/16), вказавши, що: на підприємстві можуть діяти декілька профспілок, які є рівними перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав та інтересів членів профспілки. При цьому положення КЗпП України не передбачають, що вимога про звільнення у разі порушення законодавства про працю, умов колективного договору керівником може бути заявлена лише тією профспілкою, яка була стороною колективного договору.
Разом із тим, з урахуванням висновку суду про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, враховуючи, що правове питання щодо правомірності прийнятих профспілкою наказів не є предметом дослідження 
у справі, що переглядається, правовідносини не є подібними, з урахуванням предмету спору та підстав касаційного оскарження, колегія суддів робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення клопотання 
АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення касаційного провадження.
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційних скарг
Статтею 255 ЦПК України встановлено підстави закриття провадження у справі. 
Частиною другою статті 414 ЦПК України передбачено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зупинення касаційного провадження відмовити.
Касаційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 
2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Всеукраїнська професійна спілка працівників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Первинна профспілкова організація співробітників акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про визнання порушеного трудового права та зобов`язання вчинити дії, - закрити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                  А. І. Грушицький
 
Судді:                                                                                                І. В. Литвиненко
 
                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. А. Стрільчук