Ухвала
Іменем України
 
12 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 2605/7478/12
провадження № 61-8356ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона Артема Андрійовича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аллонж»,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив суд зобов`язати виконавця негайно вилучити інформацію про нього з Єдиного реєстру боржників та закрити виконавче провадження.
Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в провадженні старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона А. А. перебуває виконавче провадження № 65207207 з примусового виконання виданого 08 квітня 2021 року Оболонським районним судом міста Києва виконавчого листа № 2605/7478/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллонж» 300,00 грн судового збору за подання позовної заяви та 2 740,50 грн за подання апеляційної скарги. До відкриття виконавчого провадження ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року, на підставі якого був виданий вказаний виконавчий лист. Не зважаючи на це, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у                    м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) відкрив виконавче провадження та вніс відносно нього інформацію до Єдиного реєстру боржників, що призвело до порушення його прав. 18жовтня                      2021 року він сплатив на депозитний рахунок виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом та виконавчим збором                                        3 595,00 грн. На його неодноразові звернення з приводу виключення даних про нього з реєстру боржників, державний виконавець порадив йому звернутися до суду. В подальшому він оскаржив до начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) бездіяльність державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження та виключення його з реєстру боржників, але його скарга залишена без задоволення. 
УхвалоюОболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня                        2022 року,скаргу    ОСОБА_1  на бездіяльність державного виконавця задоволеночастково.
Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона А. А. виключити відомості про боржника  ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених, у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 65207207. В іншій частині вимог скарги відмовлено.
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що майнове зобов`язання ОСОБА_1 , визначене виконавчим документом було припиненим внаслідок його повного виконання, чим забезпечено права стягувача у виконавчому провадженні, а також сплачено виконавчий збір. Державний виконавець як на підставу для відмови у виключенні даних відносно скаржника з Єдиного реєстру боржників, посилався лише на те, що ним було зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення перегляду справи в касаційному порядку. Водночас, збереження запису про ОСОБА_1  в Єдиному реєстрі боржників реально обмежує його права та інтереси, зокрема, на розпорядження своїм майном та суперечить засадам виконавчого провадження, визначеним статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».
25 серпня 2022 року Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року касаційну скаргу було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.
Заявник у встановлений Верховним Судом строк надав необхідні матеріали на виконання вимог ухвали від 02 вересня 2022 року.
Касаційна скарга, мотивована тим, що для виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників державному виконавцю необхідно винести процесуальний документ. 09 липня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення перегляду справи по суті в касаційному порядку що унеможливлює виключення відомостей про боржника  ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження. Оскільки до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) рішення щодо закінчення перегляду справи в касаційному порядку не надходило, тому підстави для винесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 65207207 відсутні.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно з статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до приписів частини першої та другої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року                           № 2432/5, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу; Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Частиною п'ятою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини сьомої статті 9 Закону відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Судами встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона А. А. перебуває виконавче провадження № 65207207 з примусового виконання виданого 08квітня 2021 року Оболонським районним судом міста Києва виконавчого листа № 2605/7478/12 про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аллонж» 300,00 грн судового збору за подання позовної заяви та 2 740,50 грн за подання апеляційної скарги.
Постановою державного виконавця від 09 липня 2021 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання вказаного виконавчого листа у зв`язку із зупиненням дії постанови Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року ухвалою Верховного Суду від 15березня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до квитанцій від 18 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за виданим 08 квітня 2021 року Оболонським районним судом міста Києва виконавчим листом № 2605/7478/12 та виконавчому збору сплатив на депозитний рахунок виконавчої служби 3 595,00 грн.
24жовтня 2021 року та 18 листопада 2021 року  ОСОБА_1 звертався до начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) з приводу оскарження бездіяльності старшого державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження та виключення його з реєстру боржників. Листом начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ)від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість закінчення виконавчого провадження до його поновлення після зупинення до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_1 18 жовтня                          2021 року в рахунок погашення заборгованості за виданим 08 квітня 2021 року Оболонським районним судом міста Києва виконавчим листом № 2605/7478/12 та виконавчому збору сплатив на рахунок відділу державної виконавчої служби                           3 595,00 грн. Відтак, майнове зобов`язання  ОСОБА_1 , визначене виконавчим документом було припиненим внаслідок його повного виконання, чим забезпечено права стягувача у виконавчому провадженні, а також сплачено виконавчий збір. Державний виконавець як на підставу для відмови у виключенні даних відносно скаржника з Єдиного реєстру боржників, посилався лише на те, що ним було зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення перегляду справи в касаційному порядку. 
Водночас, збереження запису про  ОСОБА_1  в Єдиному реєстрі боржників реально обмежує його права та інтереси, зокрема, на розпорядження своїм майном та суперечить засадам виконавчого провадження, визначеним статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що відомості щодо ОСОБА_1 як боржника мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників, а скарга у вказаній частині задоволена.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень. 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона Артема Андрійовича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аллонж».
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 А. І. Грушицький
 І. В. Литвиненко