ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1322/22 Справа № 192/1359/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 185 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.
Згідно з оскаржуваною постановою, 15 вересня 2022 року приблизно о 10 годині 15 хвилин в смт. Солоне по вул. Гагаріна Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, які виконували свої службові обов`язки, а саме: на неодноразові вимоги працівника поліції надати згідно з ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» документи, які встановлюють особу, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити, на підставі ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1  посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушеннями норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом не враховано його пояснень, які він надав у судовому засіданні, а семе те, що  в день коли щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, він перебував біля автомобіля брата, який стояв на узбіччі дороги і не рухався, оскільки зламався, тоді як, до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції та поліцейські почали вимагати від нього водійське посвідчення. Разом з цим, вказує, що після того, як він відмовився надати водійське посвідчення, працівники поліції задіяли до нього фізичний примус, наділи на руки кайданки та доставили до ВП №9, де склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 та ч. 4 ст. 126 КУпАП. Окрім того, наголошує, що протокол, який був складений щодо нього, не може бути належним доказом у цій справі, оскільки в ньому не зазначено прізвищ працівників поліції, вимоги яких він нібито не виконав, має виправлення, а фабула протоколу не містить складу правопорушення, оскільки викладена некоректно та без конкретизування діяння, яке йому закидається, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з цим, апелянт звертає увагу на те, що  протокол щодо нього за ч. 4 ст. 126 КУпАП, не може бути належним доказом у цій справі, оскільки він був оскаржений в судовому порядку, а факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП виключає і склад правопорушення, яке йому закидається. До того ж, на переконання апелянта, як в оскаржуваній постанові, так і в протоколі не вказано, які саме вимоги поліцейських він відмовився виконувати, а інші докази  його нібито агресивної поведінки щодо поліцейських у справі відсутні. З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови, в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як видно з оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 605767 від 15.09.2022, ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження — акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, — мають бути законодавчо обґрунтовані.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України .
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №605767 від 15.09.2022 та рапорту поліцейського ПОГ СВГ Дніпровського РУП, працівниками поліції 15.09.2022 було зупинено автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який 04.05.2022 був позбавлений права керування транспортними засобами, та у якого були відсутні документи, що посвідчують особу.
Отже, вимога працівника поліції щодо  ОСОБА_1 полягала, зокрема у пред`явленні водієм транспортного засобу документів, які підтверджують особу водія.
Невиконання водієм такої вимоги, тобто порушення вимог п. 2.4 ПДР України, слід розцінювати як керування транспортним засобом особою, яку позбавлено права керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Апеляційним судом встановлено, що 04.10.2022 рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області, постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасовано, та справу провадженням закрито, що свідчить про те, що працівниками поліції не було надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що 15.09.2022 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 без документів, які посвідчують особу водія.
Отже, судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови ці відомості не були перевірені та не взяті до уваги, тоді як у цій справі відсутні будь-які докази того, що 15.09.2022 ОСОБА_1 порушував Правила дорожнього руху України, та законних підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 й вимагання у нього документів, які посвідчують його особу, у працівників поліції не було.
Окрім того, доказів агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_1 в бік працівників поліції, які б могли свідчити про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в тому числі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, не надано, а рапорт працівника поліції, не є достатнім та переконливим доказам виннуватості особи у вчиненні цього правопорушення.
Також, зі змісту протоколу неможливо встановити від виконання яких саме вимог працівника поліції ОСОБА_1 відмовився та в чому ця вимога полягала, й у зв`язку з чим його відмову слід вважати злісною непокорою.
Отже, цим обставинам суд, під час постановлення оскаржуваного рішення, належної оцінки не надав, внаслідок чого дійшов до необгрунтованого та передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Зважаючи на те, що суд, в силу наданих йому повноважень, не може самостійно розкривати зміст правопорушення, яке ставиться особі у провину, та беручи до уваги наведені недоліки протоколу, які не можуть бути усунені під час судового розгляду, а також й відсутність доказів вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 , підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , скасувати.
Постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо  ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко