УХВАЛА
26 жовтня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/10333/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс"
до 1) Київської міської ради,
2) Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 
про визнання укладеною додаткової угоди,
ВСТАНОВИВ:
19.09.2022 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/10333/20.
Викладене у касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/10333/20 обґрунтоване неотриманням оскаржуваного судового рішення ні за поштовою адресою, ані електронною поштою, що, на думку скаржника, є порушенням статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та поважною причиною для поновлення цього строку.
Проте доказів у підтвердження викладених підстав поновлення строку скаржником не подано, тому ухвалою Касаційного господарського суду від 03.10.2022 вищевказана касаційна скарга була залишена без руху на підставі частини третьої статті 292 ГПК України із наданням скаржникові строку для усунення зазначених в ній недоліків шляхом надання суду відповідної заяви з наведенням інших підстав в підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови з відповідними доказами.
Копію вищевказаної ухвали скаржнику надіслано до електронного кабінету 04.10.2022.
18.10.2022 Київська міська рада надіслала на електронну адресу Касаційного господарського суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги у справі            № 910/10333/20, до якої як виявилось не додано вказаної у додатку до заяви копії листа від 13.09.2022 № 08/230-б/н, поданого до Північного апеляційного господарського суду, а замість вказаного у додатку до заяви листа управління документообігу, аналізу кореспонденції та контрольно-аналітичної роботи Київської міської ради від 16.09.2022 № 08/236-46 додано лист від 16.09.2022           № 08/236-52, про що складено акт Верховного Суду від 19.10.2022                               № 29.1-11/319.
У поданій заяві викладено клопотання скаржника про продовження строку подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/10333/20.
Розглянувши подану скаржником заяву, колегія суддів не визнає наведені доводи скаржника поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та його продовження, з огляду на таке.
За приписами частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 складено 11.08.2022, а тому останнім днем звернення з касаційною скаргою було 31.08.2022.
Касаційна скарга Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 подана до "Скрині" Касаційного господарського суду 19.09.2022 з порушенням встановленого строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини другої статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.
Відповідно до частини третьої статті 288 ГПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
За змістом частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
У поданій заяві про усунення недоліків касаційної скарги заявник зазначає підстави для поновлення пропущеного строку оскарження аналогічні тим, які викладені у касаційній скарзі, проте належних доказів у підтвердження викладених підстав та поважності причин пропуску строку знову не додає, а посилаючись на внутрішній порядок роботи з документами, зокрема на порядок електронного документообігу, та внутрішнє листування, стверджує, що не отримував оскаржуваного рішення відповідно до порядку, встановленому статтею 242 ГПК України, ні за поштовою, ані за офіційною електронною адресою. 
При цьому доказів звернення з відповідною заявою до суду апеляційної інстанції щодо отримання відомостей про направлення або видачу копії оскаржуваного судового рішення з дня його оголошення скаржником не додано. Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою не тільки Єдиного державного реєстра судових рішень (доступ до якого у період з 24.02.2022 по 27.06.2022 був частково обмежений), а й за допомогою контакт-центру, робота якого не зупинялася. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).
Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Враховуючи те, що касаційну скаргу подано безпосередньо до Касаційного господарського суду, через відсутність матеріалів справи у колегії суддів немає можливості перевірити наявність доказів надсилання та вручення копії оскаржуваної постанови скаржникові. 
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
Пунктом 2 параграфа 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя відповідного оголошення.
У газеті "Голос України" від 4 вересня 2021 року № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистем відеоконференцзв`язку.
Отже, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС розпочали офіційно функціонувати з 5 жовтня 2021 року.
Таким чином, з початку функціонування підсистем ЄСІТС "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку змінюється порядок подання апеляційних і касаційних скарг, надіслання судових рішень тощо.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 6 ГПК України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Слід відзначити і те, що відповідно до частини третьої статті 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.
У пункті 2 частини 6 вказаної норми зазначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
На підтвердження істинності твердження про неотримання копії оскаржуваного рішення скаржником не надано жодних належних і допустимих доказів, щоб свідчили про наявність поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема, але не виключно: роздруківка листа Північного апеляційного господарського суду із сайту електронної адреси скаржника, скріншоти, інша фіксація.
Крім цього, беручи до уваги те, що представник Київської міської ради був в суді апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, заявнику достеменно було відомо про результати розгляду справи в суді попередньої інстанції. 
З наведених обставин убачається, що скаржник, будучи обізнаним про судове провадження, не скористався своїм правом на звернення до суду касаційної інстанції в межах строку, визначеного приписами ГПК України, та не навів поважних причин його пропуску.
У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції.
Отже, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").
При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").
Скаржником не наведено непереборних обставин, що позбавили його можливості звернутися до суду в передбачені законодавством строки, оскільки саме лише посилання на воєнний стан та неотримання оскаржуваного судового рішення без підтвердження відповідними доказами не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.
Подана заява про усунення недоліків касаційної скарги обґрунтована аналогічними підставами поновлення пропущеного строку оскарження, викладеними у касаційній скарзі, без надання відповідних доказів в обґрунтування поважності викладених причин. Натомість інших підстав та доказів поважності пропуску строку скаржник не надав.
Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Виходячи із викладеного, суд визнав наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а тому відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/10333/20.
Крім цього, суд не вбачає підстав і для задоволення викладеного в поданій заяві про усунення недоліків касаційної скарги клопотання про продовження процесуального строку для подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у цій справі з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до частини другої статті 119 ГПК за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. 
Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії, навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.
Вказані висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі                 № 904/5995/16.
Проте, строк для касаційного оскарження судового рішення, встановлений статтею 288 ГПК України, не може бути продовжений.
Керуючись статтями 119, 234, 235, 288, 292, 293 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/10333/20.
2. Направити Київській міській раді копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом із доданими до скарги матеріалами на 33 (тридцяти трьох) аркушах.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька 
Судді                                                                                          С. К. Могил 
                                                                                          О. В. Случ