Ухвала
 
09 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 585/2976/20
провадження № 61-8459ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 14 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку (літ. А) з відповідними надвірними спорудами, загальною площею 52,9 кв. м, житловою площею 33,4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на нього; визнати за нею право приватної власності на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1073 га, кадастровий номер 5924187300:04:001:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію в розмірі Ѕ вартості легкового автомобіля ВАЗ 2108, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що складає 41 700 грн та судові витрати.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від                                 30 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі Ѕ  вартості легкового автомобіля ВАЗ 2108, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що складає 15 230 грн.
В іншій частині позову - відмовлено.
Постановою Сумського апеляційного суду від 14 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом                   Меньком Д. Д., задоволено.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог                   ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1073 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером 5924187300:04:001:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
30 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1  на постанову Сумського апеляційного суду від 14 липня 2022 року. 
У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові встановив, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначив, що у зв`язку з цим, відповідно до пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України, дана справа є малозначною.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд погоджується з наведеним вище висновком та приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову в даній справі станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                                                              (2 481*100 = 248 100 грн).
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Окрім зазначення підпунктів а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України  касаційна скарга не містить ніякого обґрунтування, чому саме на ці підпункти ОСОБА_1 посилається як на підстави касаційного оскарження у малозначній справі. 
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 14 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Є. В. Коротенко  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	М. Ю. Тітов