ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м      У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/27564/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Давіденко Ю.А.   
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:	 Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція»  	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 27.06.2022р. у справі №160/27564/21	
за  позовом:	Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція»  	
до: про:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визнання протиправним та скасування рішення 	

ВСТАНОВИВ:

           30.12.2021р. Публічне акціонерне товариство «Синельниківська теплоізоляція»  (далі – ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» ) звернулось до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – Головне управління ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення.  / а.с. 1-4/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2022р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/27564/21 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 21-22/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що у грудні 2021р. на його адресу надійшло рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №408-04-1305-0412 від 05.11.2021р. про опис майна у податкову заставу та акт опису  майна №00290475/1/13-05-412 від 22.11.2021р., яким описано належне позивачу нерухоме майно, позивач вважає рішення податкового органу №408-04-1305-0412 від 05.11.2021р. про опис майна у податкову заставу необґрунтованим та безпідставним оскільки це рішення прийнято відповідачем під час оскарження  ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» податкової вимоги №Ю-1 від 06.06.2021р. про сплату боргу у загальному розмірі 1054103,67грн. , тому сума боргу є неузгодженою і рішення про опис майна підприємства у податкову заставу прийнято відповідачем передчасно, тому просив визнати протиправним та скасувати рішення  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №408-04-1305-0412 від 05.11.2021р. про опис майна у податкову заставу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022р. у справі №160/27564/21 адміністративний позов ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування рішення залишено без задоволення / а.с. 135-139/.
Позивач – ПАТ «Синельниківська теплоізоляція»,   не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 10.08.2022р. за допомогою засобів системи «Електронний суд»  подав апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду першої інстанції, у якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження,  безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким апеляційну скаргу зареєстровано 11.08.2022р. / а.с. 142-152/.
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2022р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи     №160/27564/21 / а.с. 154/, які   надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду   18.08.2022р./ а.с. 157/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.08.2022р. у справі №160/27564/21 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження та апеляційна скарга ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» на рішення Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 27.06.2022р.   у справі №160/27564/21 залишена без руху і заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 158/.
У межах встановленого вищезазначеною ухвалою суду строку   позивачем недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 160-163/.
У зв`язку з тим, що судді Панченко О.М. та  Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/27564/21 , станом на 06.09.2022р. перебували у відпустці із застосуванням автоматизованої системи розподілу справ здійснено повторний автоматизований розподіл справи  №160/27564/21 та визначено склад суду, що розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді – Божко Л.А., Ясенова Т.І.  / а.с. 164-165/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022р. у справі №160/27564/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 27.06.2022р. у справі №160/27564/21 / а.с. 166/, справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 13 годин 30 хвилин  18.10.2022р. / а.с.167/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 168-174/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, а саме суд першої інстанції не з`ясував розмір та склад податкового боргу підприємства на момент прийняття рішення про арешт майна у податкову заставу, не з`ясував наявність податкової вимоги на цю суму боргу, а розгляд справи у відсутність позивача позбавив останнього надати суду рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2022р. у справі №904/9358/17 (904/6439/21), яке стосується стягнення з ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» на користь виконавчого комітету Синельниківської міської ради заборгованості по сплаті орендної плати,  що  призвело до прийняття  ним рішення у справі із порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 27.06.2022р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с.175-176/, заперечував проти доводів апеляційної скарги  та посилаючись на те, що податковим органом було сформовано податкову вимогу №408-04 від 11.03.2015р., яка була направлена відповідачу та отримана ним 19.03.2015р., копія цієї вимоги відповідачем була надана суду першої інстанції разом із відзивом на апеляційну скаргу, після прийняття цієї податкової вимоги податковий борг позивача збільшився і на момент прийняття спірного рішення про арешт майна становив 1048937,56 грн. і норми чинного Податкового Кодексу України не містять обов`язку формування повторної вимоги у разі збільшення податкового боргу платника податків, під час розгляду справи позивачем не надано доказів повного погашення податкового боргу, а щодо розгляду справи у відсутність представника позивача по позивач був повідомлений про розгляд цієї справи судом першої інстанції та мав можливість прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,  тому вважає, що суд першої інстанції постановив у цій справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального права, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 27.06.2022р. залишити без змін. 
Відповідно до рішення зборів суддів Третього  апеляційного адміністративного суду №1 від 07.03.2022р. з застосуванням автоматизованої системи документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №160/27564/21 та визначено склад колегії, що розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 189,190/.
У судовому засіданні 18.10.2022р. у розгляді цієї справи судом апеляційної інстанції було оголошено перерву  до  10 годин 30 хвилин 20.10.2022р. з метою надання учасниками справи додаткових пояснень / а.с. 192/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 193-195/.
Під час розгляду цієї справи учасниками справи були надані суду апеляційної інстанції додаткові  письмові пояснення / а.с. 182-189,196,199-201/.
У судове засідання о 10 годин 30 хвилин 20.10.2022р. представники учасників справи не з`явились. Учасники справи про день, годину та місце розгляду справи повідомлені судом / а.с. 192-195/. Представник позивача, у письмовій заяві / а.с. 196/, серед іншого  просив суд розглянути справу у свою відсутність. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представників учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами. 
Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали цієї адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» зареєстровано як юридична особа, ідентифікаційний код 00290475, підприємство є платником податків / а.с. 6-7/. 
Судом першої інстанції під час розгляду цієї справи встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про опис майна  ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» у податкову заставу №408-04-1305-0412 від 05.11.2021р. / а.с. 8 / і саме це рішення відповідача є предметом оскарження у цій адміністративній справі.
22.11.2021р. на підставі вищезазначеного рішення відповідачем складено акт опису  майна №00290475/1/13-05-412 від 22.11.2021р., яким описано належне позивачу нерухоме майно /а.с. 9-10/.
Також під час цієї справи судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем рішення про опис майна, яке є предметом оскарження у цій справі , стала наявність у позивача податкового боргу, який визначено податковою вимогою №408-04 від 11.03.2015р., яка була направлена відповідачу та отримана ним 19.03.2015р. / а.с. 33/, який не було сплачено платником податків у встановлені строки, а натомість після прийняття цієї податкової вимоги податковий борг позивача збільшився і на момент прийняття спірного рішення про арешт майна  - 05.11.2021р. розмір податкового боргу позивача становив 1048937,56 грн. / а.с. 93-94/, який складається із заборгованості зі сплати орендної плати та ЄСВ.
При цьому необхідно зазначити, що  позивачем під час розгляду цієї справи судом не заперечувався  факт наявності у підприємства станом на 05.11.2021р. заборгованості зі сплати податків, а прийняте відповідачем рішення про опис майна  ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» у податкову заставу №408-04-1305-0412 від 05.11.2021р. оскаржується позивачем через те, що податковим органом перед прийняттям цього рішення не було прийнято та направлено платнику податків податкової вимоги про сплату боргу, що на думку позивача є обов`язковим.  
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За приписами п. 87.1, п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених вказаною статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених вказаним Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України, яка регулює питання змісту податкової застави, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених вказаним Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Аналіз наведених норм чинного податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів, так і за рахунок майна платника податків.
Згідно зі ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Отже право податкової застави, з урахуванням положень ст. 89 ПК України,  поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п. 89.5 вказаної статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. При цьому у разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Пунктом 89.3 ст. 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису, до якого включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Пунктом 89.5. ст. 89 ПК України передбачено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що нормами ПК України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу (яким є несплачена сума узгодженого податкового зобов`язання), першим етапом є визначення розміру податкового боргу що відбувається шляхом прийняття вимоги про сплату боргу, та у подальшому податковим органом вчиняються визначені нормами ПК України дії спрямовані на погашення податкового боргу платника податків однією  з яких є прийняття рішення  про опис майна у податкову заставу та подальший опис майна платника податків у податкову заставу.
Отже з урахуванням вищенаведеного під час розгляду цієї справи судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем  спірного рішення про арешт майна  від 05.11.2021р. стала сформована податкова вимога за узгодженими грошовими зобов`язаннями у сумі 17789,17 грн., яка отримана позивачем і є чинною / а.с. 33/, а також наявний у позивача  станом на 05.11.2021р. податковий борг у сумі 1048937,56грн,. доказів сплати якого позивачем під час розгляду цієї справи судом не було надано, тому колегія суддів вважає, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття оскаржуваного позивачем рішення діяв в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством. 
Щодо посилань позивача під час розгляду справи в обґрунтування протиправності рішення відповідача на оскарження ним у судовому порядку вимоги №ю-1 від 06.09.2021р. з огляду на неузгодженість суми боргу зазначеного у цій вимоги то ці посилання не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що ця вимога є вимогою про сплату боргу (недоїмки) відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а  не податкового боргу.
Стосовно посилань позивача у апеляційній скарзі на розгляд справи судом першої інстанції у відсутність позивача, то колегія суддів з огляду на наявні в матеріалах цієї справи докази щодо неодноразового повідомлення позивача про день, годину та місце розгляду справи та наявного у позивача права скористатись можливістю прийняти участь у розгляді цієї справи в режимі відеоконференції відповідно до положень ст. 195 КАС України, вважає, що позивач використав своє право брати участь у розгляді справи відносно нього на власний розсуд. 
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи у їх сукупності, приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі,  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та за цих підстав відмовив позивачу у задоволенні адміністративного позову.  
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 27.06.2022р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись  ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція»   - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 27.06.2022р. у справі №160/27564/21 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.10.2022р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко