Справа № 731/567/21 	Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І. 	
Провадження № 33/4823/147/22 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ковток О.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року.

                                        в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , 
-  за протоколом серії ДПР18 №473798 від 20 листопада 2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за протоколом серії ДПР18 № 383775 від 19 листопада 2021 року закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп..

Судом першої інстанції  було встановлено:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2021 року серії ДПР18 №383775, 19 листопада 2021 року, о 17 год. 38 хв., в с. Озеряни Прилуцького району Чернігівської області, вул. 19 Вересня, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координація рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкофор 505» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився під відеофіксацію, цим самим порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
20 листопада 2021 року, о 10 год. 20 хв., в смт. Варва Чернігівської області, вул. Пилипенка, 3А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння: почервоніння обличчя та очей, запах алкоголю з салону автомобіля. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився під відеофіксацію, цим самим порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з чим 20 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ДПР18 №473798.
Таким чином, з приводу зазначених фактів відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені матеріали об`єднані в одне провадження, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, оскільки вищевказані адміністративні правопорушення скоєні однією й тією самою особою і справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним і тим же органом.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову місцевого суду скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за протоколом серії ДПР18 №473798, складеним 20 листопада 2021 року, та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В іншій частині постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 10.02.2022 року залишити без змін.   Вказує, що у протоколі не зазначено, що апелянт відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Посилання суду на те, що «З дослідженого відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 мав декілька ознак сп`яніння, зокрема гіперемію шкіри обличчя, зміна забарвлення очей, що було підставою для вимог поліцейського вимагати від водія пройти огляд на стан сп`яніння» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку.  На його думку, поліцейським також було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. Як було зазначено вище, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не зазначено, чи пропонувалося водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки авто. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП. Крім того, водія не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.  Відеозапис з нагрудних камер поліцейських не є безперервним, у зв`язку з чим такі відеозаписи не можна вважати доказами. На оптичному диску DVD-R марки «Verbatim» (4,7 GB/120min/16X, який був долучений до матеріалів справи, маються кілька уривків з відеозапису з нагрудної камери поліцейського.  

В засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою, апеляційний суд розглянув справу у відсутності  особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП  провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь – які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.
Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку  направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п.п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. 
Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відмова від цього тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ДПР18 № 473798 від 20.11.2021 року, ОСОБА_1 власноруч його підписав, від надання пояснень відмовився.(а.с. 2). 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що автомобіль, який було зупинено поліцейськими стоїть на проїзній частині дороги з увімкненим аварійним сигналом,  Поспілкувавшись з водієм ОСОБА_1 , поліцейський неодноразово пропонував йому пройти огляд на місці за допомогою приладу “Алкотестер” або у лікаря нарколога, на що водій відповів, що поспішає, не бажає їхати та в подальшому від проходження будь-якого огляду відмовився. Водія було попереджено про складання протоколу відносно нього за відмову від проходження огляду у медичному закладі, роз`яснено права та обов`язки, повідомлено про обмеження у праві керування транспортним засобом, рекомендовано залишити транспортний засіб або знайти іншого водія для припаркування транспортного засобу без порушень.
Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом вини особи у вчиненні правопорушення, безпідставні, оскільки прямо суперечать положенням ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.
Посилання апелянта на незрозуміле формулювання суті порушення у протоколі, зокрема, від якого саме огляду відмовився водій (алкогольного чи наркотичного) не заслуговують на увагу, оскільки  апеляційний суд вважає його не істотним і таким, що не спотворює фактичні обставини справи та не перешкоджає встановленню істини по справі. 
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння….
Доводи сторони захисту щодо не відсторонення поліцейськими водія від керування транспортним засобом не є слушними, оскільки в повному обсязі спростовуються відеозаписом, з якого вбачається як поліцейськими було повідомлено водія щодо обмежень в праві керування транспортним засобом водія та його відсторонення.
Що стосується вказівки апелянта на відеозапис з місця події, який він вважає неналежним доказом по справі, то такі слід визнати безпідставними, оскільки будь-яких запитань чи зауважень із сторони ОСОБА_1 на місці події з цього приводу не надходило. Між тим, в апеляційній скарзі не вказано, які обставини, що істотно можуть вплинути на висновки по суті правопорушення, поліцейським не були зафіксовані під час використання відеофіксації.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ковток О.В., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко