УХВАЛА

17 жовтня 2022 року 
м. Київ 

справа № 640/7985/21
адміністративне провадження № К/990/26198/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л., перевіривши касаційну скаргу Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі № 640/7985/21 за позовом Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році Приватний заклад вищої освіти «Міжнародний європейський університет» (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач), у якому просив:
-  визнати незаконними дії відповідача щодо здійснення планової перевірки у період з 22.02.2021 по 26.02.2021 на підставі наказу позивача № 217 від 18.02.2021 «Про планову перевірку Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет»;
-  визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 25-л від 04.03.2021 «Про результати планової перевірки Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2021 позов задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 апеляційну скаргу відповідача задоволено:
-  рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2021 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, позивач оскаржив її у касаційному порядку.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Оцінюючи цю касаційну скаргу, Суд досліджує чи наведені підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Як на підставу касаційного оскарження, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування норм матеріального права з приводу анулювання ліцензії на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти для підготовки здобувачів освіти саме у безпосередньо подібних правовідносинах (щодо застосування ст. 24 Закону України «Про вищу освіту», ст. 16, 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст. 7,8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 2, 8, 42 Закону України «Про державну службу», ст. 19 Закону України «Про Службу безпеки України» та ст. 3, 25 «Про запобігання корупції», ст. 204 Цивільного кодексу України, а також ст. 19 Конституції України. Також вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у частині включення до складу комісії з проведення перевірки неуповноваженої Законом особи, зокрема щодо застосування до цих відносин ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», норми Положення про Міністерство освіти і науки України, Положення про Ліцензійну комісії Міністерства освіти і науки України та Положення про Радника Міністра освіти і науки України на громадських засадах, ст. 2, 8, 42 Закону України «Про державну службу», ст. 19 Закону України «Про Службу безпеки України» та ст. 3, 25 «Про запобігання корупції.
Суд надавши належну оцінку матеріалам касаційної скарги, дійшов висновку, що скаржник посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, не вказав:
1) які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;
2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Загалом, скаржник не навів вмотивованих підстав, як саме висновок Верховного Суду щодо цих норм і саме у цій справі буде мати вплив на вирішення подібних спірних правовідносин, оскільки вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із інших критеріїв щодо правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.
Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Обґрунтованих підстав передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржником не зазначено.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
За приписами частини першої статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, зокрема, не наведено доводів, які є підставами для відкриття касаційного провадження, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі № 640/7985/21 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржникові надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не оскаржується. 
Суддя	Л.Л. Мороз