ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 листопада 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/3130/21
Головуючий у першій інстанції - Шевченко  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/324/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони: 
позивач: Акціонерне товариство "Універсал Банк"
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк" на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Шевченко І.М. від 17 листопада 2021 року, місце ухвалення рішення м. Ніжин, дата складання повного тексту рішення - 24 листопада 2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                           В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 06.02.2020 року у розмірі 22 025 грн. 25 коп., станом на 08.04.2021 року, яка складається із наступного: 22 025 грн. 25 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також позивач ставив питання про  відшкодування  понесених судових  витрат  по  сплаті  судового  збору за  подання  позовної  заяви  в сумі 2 270 грн. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство "Універсал Банк" обґрунтовувало тим, що у жовтні 2017 року Акціонерне Товариство "Універсал Банк" запустило новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 06.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ "Універсал Банк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 06.02.2020 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язалась виконувати його умови. Позивач зазначав, що на підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000 грн., із можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом - 38,4% річних, збільшені відсотки - 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Позивач стверджував, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач, всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 08.04.2021 року за відповідачем по укладеному із АТ "Універсал Банк" договору про надання банківських послуг наявна заборгованість на загальну суму 22 025,25 грн., у тому числі: 22 025 грн. 25 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У вимогах заявленого позову АТ "Універсал Банк" просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором  про   надання  банківських  послуг  "Monobank"  від  06.02.2020 року  у розмірі 22 025 грн. 25 коп., та судові витрати у розмірі 2 270 грн.
     
Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 06.02.2020 року у розмірі 22 025 грн. 25 коп., що виникла станом на 08.04.2021 року. 
  
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Універсал Банк" просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 17.11.2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що викладені у оскаржуваному заочному рішенні суду першої інстанції від 17.11.2021 року висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 17.11.2021 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що між сторонами спору було погоджено у визначений законом формі істотні умови договору в частині визначення процентної ставки, пені та комісії, оскільки при підписанні анкети-заяви, відповідач погодилась та була ознайомлена із Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк", Тарифами за карткою "Monobank", Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту "Карта monobank". За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не звернув уваги на ті обставини, що кредитний ліміт є постійно змінюваною величиною, оскільки корегується клієнтом самостійно через мобільний  додаток  за  погодженням  із  банком,   в   рамках   100  000  грн. Апелянт  стверджує,  що  саме  тому  в анкеті-заяві не відображається сума кредитного ліміту, а використання кредитних коштів було повністю відображено у розрахунку заборгованості. Відсутність підпису боржника на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк", Тарифів за карткою "Monobank", Таблиці обчислення вартості кредиту, Паспорті споживчого кредиту "Карта monobank" не свідчить про неукладеність договору про споживчий кредит, оскільки боржник висловила свою згоду із вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права, які регулюють можливість отримання послуг дистанційно, через сучасні додатки, із урахуванням новітніх технологій, зокрема, Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач не спростувала вимог позивача, не висловила жодних заперечень, не ставила питання щодо необізнаності із умовами договору, тарифами, чи правилами користування карткою. В п.3 анкети-заяви відповідач зазначила, що підписанням цього договору підтверджує, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку. Апелянт стверджує, що анкету-заяву відповідачем було підписано 06.02.2020 року, відповідно в цей період були дійсні правила в редакції з 24.01.2020 року, і тому відповідач на час підписання анкети-заяви не могла бути ознайомлена із будь-якими іншими правилами. Апелянт вказує, що без ознайомлення із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що складають договір про надання банківських послуг, подальше укладення електронного договору кредиту є неможливим. Апелянт зазначає, що відсутні підстави для звільнення відповідача від обов`язку щодо виконання нею грошових зобов`язань та повернення кредитних коштів.  
  
Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк" на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 06.02.2020 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ "Універсал Банк" відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні та банк надав кредит у вигляді встановленого    кредитного    ліміту   на   картковий   рахунок   у   сумі   до 100 000,00 грн. (а.с.7).
У анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 06.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідно, підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язалась виконувати його умови.
АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту.
Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.02.2020 року, укладеного між Універсал Банк та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 08.04.2021 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 22 025,25 грн., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 22 025,25 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн. (а.с.6).

Як вбачається із заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021 року, відмовляючи у задоволенні позову Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 06.02.2020 року у розмірі 22 025 грн. 25 коп., що виникла станом на 08.04.2021 року, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі отриманих кредитних коштів (встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), сплати відповідальності у вигляді процентів за користування кредитними коштами. Також судом першої інстанції у оскаржуваному заочному рішенні від 17.11.2021 року зазначено, що відсутні підстави вважати, що при укладенні між сторонами у справі договору, банк дотримався вимог, передбачених ч.2 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", про повідомлення відповідача, як споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а Умови та Правила надання банківських послуг в Універсал Банку, Тарифи не містять підпису відповідача, тому не можуть розцінюватись, як доказ на підтвердження ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 17.11.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого до ОСОБА_1 позову, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.  

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20, провадження №61-2498св22.    

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію", на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом   надсилання   комерційного   електронного   повідомлення, розміщення пропозиції  (оферти) у  мережі  Інтернет  або  інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 даного Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,  укладеного  у  письмовій  формі,  згідно  ч.12  статті  11  Закону №675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено в ході судового розгляду даної справи, у жовтні 2017 року Акціонерне Товариство "Універсал Банк" запустило новий проект "Monobank", в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки "Monobank". Після перевірки кредитної історії на платіжних картках мonobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
Особливістю проекту "Monobank" є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2020 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, в якій відповідач просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов (а.с.7).
У даній заяві зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою:
1. Підтверджує, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу;
2. Погоджується, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує та зобов`язується виконувати його умови;
3. Підписанням цього договору підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, вона беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток;
4. Зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунка у національній та іноземній валютах ознайомлений, вимоги  цієї інструкції для  неї обов`язкові. Їй відомо про те, що вказаний у цій анкеті-заяві поточний рахунок забороняється використовувати для здійснення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.
5. Підтверджує і засвідчує, що вся інформація та/або документи, надані нею Банку, в тому числі через мобільний додаток, є повною і достовірною у всіх відношеннях, і вона зобов`язується повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації, що можуть статися, не пізніше, ніж через 3 банківські дні від настання таких змін;
6. Просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у Банку.
Також у анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 03FE82C2ADBDC1BD7C8CF5179B181CFF6D9203B339FAF2B59F7F21D01A87A77723, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором, та визнала, що удосконалений  електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або Банком з використанням електронного/ удосконаленого електронного цифрового підпису.

До позовної заяви банк додав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджених Протоколом Правління АТ "Універсал Банк" №2 від 21.01.2020 року, додатками до яких є Тарифи та Паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", які підписані споживачем шляхом накладення електронного цифрового підпису (а.с.8-27).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, який не спростовано відповідачем, за договором №б/н від 06.02.2020 року, станом на 08.04.2021 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 22 025,25 грн., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 22 025,25 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн. (а.с.6).
Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у користування.
Відповідач користувався кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по рахунку ОСОБА_1 (а.с.77-87) про рух коштів по картці, з якої вбачається, що відповідач розраховувалась кредитною карткою, поповнювала мобільний рахунок, здійснювала перерахування на інші платіжні картки, знімала готівку в банкоматах, а також частково здійснювала погашення кредиту, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконала, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість.

Частинами 1,2 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законами України "Про електронну комерцію" та "Про електронний цифровий підпис" (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору).
Відповідно до статей 3, 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору), електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється із використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Згідно п.1, п.5 ч.1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 1-6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами 06.02.2020 року кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів.
Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 06.02.2020 року була підписана ОСОБА_1 особисто, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджені Протоколом Правління АТ "Універсал Банк" №2 від 21.01.2020 року, додатками до яких є Тарифи та Паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", підписані відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису. Генерація ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем засвідчена відповідачем у анкеті-заяві від 06.02.2020 року (пункт 6).

З урахуванням вищевикладеного, є обгрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, при укладенні договору із ОСОБА_1 АТ "Універсал Банк" дотрималось передбачених ч.2 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, не узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір в рамках банківського проекту "monobank", відповідно до вимог чинного законодавства, за яким відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ "Універсал Банк").

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей: 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, із якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.02.2020 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщені на відповідному сайті банку, як на невід`ємні частини спірного договору.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ОСОБА_1 ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також із матеріалів справи не вбачається, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, і саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи, розмірах і порядках нарахування.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювались АТ "Універсал Банк".

За даних обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком, Умови не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується із висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Як вбачається із позовної заяви, визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ "Універсал Банк" посилається на те, що згідно п.5.23. п.5 розділу ІІ Умов та правил, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості.

Проте, зважаючи на ті обставини, що апеляційним судом оцінено, як неналежний доказ, надані позивачем Умови та Правила банківських послуг, про що зазначено вище, відсутні правові підстави для задоволення вимог банку щодо збільшення кредиту на підставі наведеного положення Умов.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, апеляційний суд зазначає, що стягненню підлягає саме сума неповернутих коштів.

Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 року №75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватись судом у сукупності із іншими доказами.
До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, провадження №61-9618св19.

Необхідно зазначити, що із наявного у справі розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором та виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 22 025,25 грн., але починаючи із 01.04.2020 року, банк здійснював автоматичне погашення відсотків за рахунок тіла кредиту, безпідставно збільшуючи тіло кредиту на 2 025,25 грн. (а.с.77, зворот). При цьому, належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, щодо погодження сторонами договору у письмовій формі даного порядку погашення відсотків, позивачем не надано суду першої інстанції, і не надано апеляційному суду. За даних обставин, вказані дії не узгоджуються із суттю кредитних відносин, оскільки проценти та штрафні санкції за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч.2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом подання відповідного позову до відповідача, з метою зобов`язання виконання боржником обов`язку щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи із вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що баланс на початок відповідного періоду (а.с.77) на картковому рахунку відповідача становив 10 000 грн., і ОСОБА_1 систематично користувалась коштами та частково погашала заборгованість за фактично отриманими коштами, залишок після операцій станом на 30.03.2020 року становив 0,30 грн. (а.с.77-87).

Таким чином, ОСОБА_1 фактично не повернуто банку грошові кошти у розмірі 9 999 грн. 70 коп., виходячи із розрахунку: 10 000 грн. - 0,30 грн. = 9 999 грн. 70 коп., які підлягають до стягнення.

За даних обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості не відповідає фактичним документально підтвердженим обставинам справи та нормам права, які регламентують спірні правовідносини. 

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити частково, заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021 року - скасувати. При цьому, прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 70 коп. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 06.02.2020 року, що виникла станом на 08.04.2021 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства "Універсал Банк" необхідно відмовити.  

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" 2 576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 45 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.   
Розрахунок наступний: 5 675 грн. (а.с.1,76) х 45,4% (задоволено апеляційним судом вимоги позовної заяви та апеляційної скарги) = 2 576 грн. 45 коп.   

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1,ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,  
                             
                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" - задовольнити частково. 

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2021 року, скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 70 коп. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 06.02.2020 року, що виникла станом на 08.04.2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 - відмовити.    

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" 2 576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 45 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                    Судді: