ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7384/20  Номер провадження 22-ц/814/1975/22	Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів:  Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
розглянувши в м.Полтаві цивільну  справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсного договору
за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» 
на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Аркатової К.В. в м.Харкові, -
в с т а н о в и в :
У червні 2020 року АТ «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до районного суду з даним позовом. 
Зазначали, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6307556 від 17.04.2008 року, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 88 305 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язалася використати його за цільовим призначенням, сплатити відсотки за користування кредитом та повернути частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором. 
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 6307566 від 17.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кононовою О.В., відповідно до якого боржник передав в іпотеку банку нерухомість - квартиру АДРЕСА_1 . 
Банку стало відомо згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, що предмет іпотеки відчужений ОСОБА_1 згідно з договором купівлі - продажу від 05.09.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. 
Право власності на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_1 05.09.2014 року, запис про обтяження майна іпотекою припинено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 року на підставі підробленого листа ПАТ «ПУМБ» № 768 від 20.08.2014 року. 
Позивач вважає, що діями відвідачів порушенні законні права, які підлягають захисту в суді.
З урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить застосувати наслідки недійсного договору до нікчемного договору купівлі - продажу квартири від 05.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення: 
-скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 447461263101 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6910754 від 05.09.2014 року); 
-скасувати державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . (зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Лагутіною С.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 20.08.2014 року, про реєстрацію припинення, підстава припинення - лист ПАТ «ПУМБ» № 768 від 20.08.2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15276947 від 20.08.2014 року).
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2021 року у задоволені позову акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» відмовлено.
Рішення суду мотивовано пропуском строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами.
Рішення оскаржило АТ «Перший Український Міжнародний банк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що факт нікчемності договору купівлі-продажу, укладеного між відповідачами встановлено та потребує застосування наслідків недійсності договору, про що і заявлялось в позовних вимогах, а підстави для застосування спливу строку позовної давності відсутні, так як Банк вживав заходи для захисту своїх інтересів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, пред`являючи позов до ОСОБА_1 в іншій цивільній справі.
У відзивіпредставник відповідача адвокат Радигін Є.С., посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги АТ «Перший Український міжнародний банк»відмовити, а рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2021 рокузалишити без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду.
Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.
Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси.
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що  17.04.2008 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк»  ( далі АТ«ПУМБ») та   ОСОБА_2   укладено кредитний договір № 6307556, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 88305 доларів США, а ОСОБА_2   зобов`язалася використати його за цільовим призначенням, сплатити відсотки за користування кредитом та повернути частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором.
В забезпечення виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 6307566 від 17.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кононовою О.В., відповідно до якого боржник передав в іпотеку банку нерухомість - квартиру АДРЕСА_1 . 
Однак, 05.09.2014 року на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В.,  вказану квартиру ОСОБА_2   продала ОСОБА_1 .
Запис про обтяження майна іпотекою припинено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 року на підставі підробленого листа ПАТ «ПУМБ» № 768 від 20.08.2014 року, що підтверджується висновком судово - почеркознавчої експертизи № 60/9706 від 18.05.2018 року у справі № 638/5977/16-ц.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що АТ «ПУМБ» пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, не звернувши увагу на те, що правила ЦК України щодо позовної давності застосовуються лише щодо обґрунтованості позову. Однак таких висновків рішення районного суду не містить.
Між тим, даючи оцінку   договору купівлі – продажу  спірної квартири від 05.09.2014 року, слід  виходити  з  положень  ч.ч.1-2  ст.23  Закону України «Про іпотеку» (в редакції  станом на час виникнення  правовідносин) про те, що у  разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у 
тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. 
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. 
Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 набув статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором.
Висновок районного суду щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом є помилковим з огляду на положення ст.264 ч.2 ЦУ України.
Вказаною нормою передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 набув статус іпотекодавця, пред`явлення до нього позову банку перериває перебіг позовної давності.
У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.
В  ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.
Відповідно до частин першої та другої  ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою  ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18),від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Договір купівлі – продажу  спірної квартири від 05.09.2014 року  між   ОСОБА_2    та   ОСОБА_1   суперечить  ч.3 ст.12 Закону України « Про іпотеку» ( в редакції станом  на час вчинення  угоди), якою  встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, 
лізинг, оренду чи користування без  згоди  іпотекодержателя  є недійсним. 
Банк  своєї згоди на  вчинення  даного  правочину не давав, а запис про обтяження майна іпотекою припинено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 року на підставі підробленого листа ПАТ «ПУМБ» № 768 від 20.08.2014 року.
Зазначена обставина відповідачами не спростована.
Як роз`яснено в п.4 постанови №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. 

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що зазначений правочин від 05.09.2014 року укладений з порушенням норм  Закону України «Про іпотеку», а отже є нікчемним правочином, що є підставою для застосування наслідків його недійсності шляхом скасування державної реєстрації права власності на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 447461263101 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6910754 від 05.09.2014 року) та скасування запису про державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою на зазначену квартиру, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про іпотеку»  обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку встановленому законодавством.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутою особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
Відповідно до абз. 2 ч. 3  ст.26 цього ж Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст.37 Закону, а також у разі визнання на підставі рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої  ст.37 Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього  Закону.
Таким чином, у зв`язку з тим, що нікчемний правочин не може визнаватися недійсним в судовому порядку, та з огляду на приписи ст.26  Закону України «Про  державну реєстрацію  речових прав на нерухоме майно  та їх обтяжень» державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки може бути скасована виключно на підставі судового рішення про застосування наслідків нікчемного правочину.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову АТ«ПУМБ».
У частині першій статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, АТ«ПУМБ»за подачу позову сплатив 4204грн. та за апеляційну скаргу 6306 грн., загалом 10510 грн., які підлягають стягненню з відповідачів по 5255 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375/376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити. 
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення.
Позовні вимоги акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити. 
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 447461263101 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6910754 від 05.09.2014 року).

Скасувати державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою на квартиру по АДРЕСА_2 , що зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Лагутіною С.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 20.08.2014 року, про реєстрацію припинення, підстава припинення - лист ПАТ «ПУМБ» № 768 від 20.08.2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15276947 від 20.08.2014 року).
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 5255 грн. з кожного на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21.10.2022 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                       О.І. Обідіна