ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/14052/21 пров. № А/857/14474/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року (головуючий суддя Сакалош В.М., м.Львів) у справі №380/14052/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
                                                 
В С Т А Н О В И В:

26.08.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив визнати дії відповідача - суб`єкта владних повноважень, в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови 14.07.2021 (відмова отримана позивачем 21.07.2021) у внесенні змін до пункту наказу ГУНП у Львівській області № 297 о/с від 29.09.2020 року щодо формулювань причин звільнення позивача зі служби в поліції з (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) - протиправною, зобов`язавши відповідача - суб`єкта владних повноважень, в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області вчинити певні дії, зокрема змінити формулювання причин звільнення позивача зі служби в поліції, шляхом видачі відповідачем наказу про внесення змін до пункту наказу ГУНП у Львівській області № 297 о/с від 29.09.2021 року в частині формулювань підстав для звільнення позивача зі служби в поліції, (з 30.09.2020), згідно п. 2 ч. 1 ст. 77  Закону України: «Про Національну поліцію України»  (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), та проведенням відповідачем відповідних розрахунків з позивачем при звільненні з поліції (з 30.09.2020 року), - за зміненими підставами припинення публічної служби.
Позов обгрунтовує тим, що за наслідками звернення ОСОБА_1 від відповідача на адресу позивача надійшов лист-відповідь про те, що підстав для внесення змін до пункту наказу ГУНП у Львівській області №297 о/с від 29.09.2020 року в частині підстав звільнення позивача зі служби в поліції з 30.09.2020 немає.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що   29.09.2020 року Наказом ГУНП у Львівській області № 297 о/с ОСОБА_1 звільнено з 30.09.2020 року із служби поліції за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням. Зазначає, що 18.02.2021 року Постановою № 4 ДУ «ТМО МВС України до Львівської області» на підставі протоколу ВЛК №4 від 18.02.2021 року ОСОБА_1 було визнано непридатним до служби поліції за станом здоров`я. Згаданою постановою (на час його звільнення зі служби 30.09.2020 року) у ОСОБА_1 було діагностовано ряд травм (захворювань), які унеможливлювали подальше проходження служби в поліції. Вказує, що підставою для проходження позивачем ВЛК було скерування ГУНП у Львівській області, яке могло бути видане лише за наявності у позивача медичних застережень, оскільки за відсутністю таких підстав - направлення (скерування) не видається. Зазначає, що 13.04.2021 року на підставі постанови та протоколу ВЛК рішенням МСЕК ОСОБА_1 встановлено тимчасову втрату працездатності та встановлено третю групу інвалідності. Звертає увагу, що на підставі наявних матеріалів встановлено, що на час звільнення позивача зі служби (30.09.2020 року) ОСОБА_1 вже мав захворювання, що було в причинно - наслідковому зв`язку з проходженням служби в поліції. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
29.09.2020 наказом ГУНП у Львівській області №297 о/с позивача звільнено з 30.09.2020 із служби поліції за п.7. ч.1.  ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»  - «за власним бажанням».
18.02.2021 Постановою №4 ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» на підставі протоколу ВЛК №4 від 18.02.2021 позивача було визнано непридатним до служби поліції за станом здоров`я.
21.07.2021 року за наслідками розгляду звернення позивача від 19.06.2021 (щодо зміни формулювань причин звільнення зі служби), від відповідача, на адресу позивача надійшов лист - відповідь від 14.07.2020 року про те, що підстав для внесення змін до пункту наказу ГУНП у Львівській воласті № 297 о/с від 29.09.2020 року, в частині підстав звільнення позивача зі служби в поліції (30.09.2020) - не має.
У листі - відмові йдеться про те, що наказом ГУНП у Львівській області № 297 о/с від 29.09.2020 позивача звільнено з 30.09.2020 зі служби в поліції за п. 7 ч. 1  ст. 77 Закону України: «Про Національну поліцію»  - «За власним бажанням» та на момент звільнення позивача зі служби жодного в рішення (висновку) щодо придатності ОСОБА_1 до служби в поліції не надходило. 
Позивач не погодившись із відмовою у внесенні змін до наказу про звільнення зі служби, а тому звернувся до суду першої інстанції із даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає  Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року№  580-VIII  (Закон № 580-VIII).
Згідно з ч.ч. 3, 4  ст. 59 Закону № 580-VIII  рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених  законом  та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з ч. 1  ст. 77 Закону № 580-VIII  поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у випадках: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим  Законом  граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Відповідно до ч. 5  ст. 59 Закону № 580-VIII порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції  встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Відповідно до ст. 59Закону № 580-VIII  з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 року № 1235  затверджений Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (Порядок № 1235).
  У Розділі ІІ Порядку № 1235 зазначено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.
Відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.
Із системного аналізу вищенаведених норм слідує, що  Законом № 580-VIII  та Порядком № 1235 не передбачено а ні підстав, а ні повноважень начальників, яким надано право прийняття на службу до Національної поліції (призначення на посаду, присвоєння спеціального звання, звільнення) на внесення змін до наказів про звільнення зі служби в поліції з метою зазначення інших підстав звільнення, у тому числі і через наявність на момент звільнення захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, встановленого військово-лікарською комісією після звільнення.
Організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначено Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017року № 285  (Положення № 285).
Згідно з абз. 9 п. 5 Розділу І Положення № 285 постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби.
Відповідно до п.п. 1-3 Розділу ІІ Положення № 285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.  Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС, медична (військово-лікарська) комісія державної установи "Територіальне медичне об`єднання" МВС в областях, в місті Києві (ВЛК ДУ ТМО). ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.
До функцій штатних ВЛК належить, зокрема: 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; 2)  розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи; 3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; 4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК (п. 16 Розділу ІІ Положення № 285).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Положення № 285 направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи здійснюють відповідні підрозділи кадрового забезпечення Національної поліції України, командири частин НГУ.
Згідно з п. 2 Розділу ІІІ Положення № 285 у направленні зазначаються мета і питання, які підлягають вирішенню ВЛК, у тому числі надається  інформація щодо осіб, що звільняються зі служби, зазначаються вислуга років і мотиви звільнення, термін проходження служби в поліції; щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх поліцейських зазначається, коли і з якої причини зазначені особи були звільнені зі служби, та надаються відомості про проходження ними ВЛК у минулому.
Відповідно до п. 13 Розділу VI Положення № 285 колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.
Згідно з п. 14 Розділу VI Положення № 285 особи, зазначені в пункті 13 цього розділу, надають до ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби, у випадку отримання травми (поранення) під час служби - надають відповідний Акт про нещасний випадок та документацію, складену за результатами надання первинної медичної допомоги з цього приводу. 
За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) (п. 1 Розділу VIІ Положення № 285).
Визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02. 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням (п. 18 Розділу VIІ Положення № 285)..
Пунктом 11 Розділу ІХ Положення № 285 визначено, що свідоцтво про хворобу складається у випадках визнання поліцейських, військовослужбовців, здобувачів вищої освіти навчальних закладів МВС, непридатними до служби. В усіх інших випадках постанова ВЛК оформлюється довідкою або постановою.
Свідоцтва про хворобу з постановою ВЛК щодо поліцейських та військовослужбовців, які визнані непридатними до подальшої служби, реалізуються невідкладно (п. 15 Розділу ІХ Положення № 285).
Аналізуючи наведені приписи Положення № 285, апеляційний суд зазначає, що проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, тобто обстеження стану здоров`я поліцейських, здійснюється як за ініціативою самого поліцейського, так і за направленням підрозділу кадрового забезпечення з метою визначення придатності до служби за станом здоров`я як на час проходження служби, так і на час звільнення. У свою чергу колишній поліцейський може ініціювати питання щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм. Колегія суддів звертає увагу, що колишні поліцейські у разі ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань надають ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби. За результатами огляду ВЛК приймає постанову про визначення причинного зв`язку захворювань. Така постанова приймається, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз.
Суд апеляційної інстанції вказує, що Положенням № 285 передбачений порядок внесення змін до раніше прийнятих постанов ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання із проходженням служби,  а не до наказів по особовому складу, якими поліцейських звільняють зі служби, а тому колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про існування підстав для внесення змін до наказу про звільнення від 29.09.2020 року № 297 о/с з посиланням на пункти 11 та 13 Положенням № 285, оскільки встановлення захворювання, пов`язаного із проходженням служби, відбулось після звільнення позивача за власним бажанням.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись   243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі № 380/14052/21 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.