25.10.22
22-ц/812/825/22

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

25 жовтня 2022 року                                                м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів:        Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Ткаченко Н.Ю.,
за відсутності учасників справи, 
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №484/282/22 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Ремським Євгеном Вікторовичем, на рішення, яке постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Шикері Ірини Анатоліївни у приміщенні цього суду 07 липня 2022 року, повний текст якого складений 13 липня 2022 року, за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом, 

у с т а н о в и л а :

20 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.
Позов мотивовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка  Первомайського району Миколаївської області помер  ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме, на земельні ділянки: площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
05 червня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, за умовами якого, на випадок своєї смерті зазначене вище спадкове майно заповів ОСОБА_1 . 
У встановленому законодавством порядку позивач прийняв спадщину за заповітом, шляхом подачі відповідної заяви до Другої первомайської державної нотаріальної контори. Проте, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що ним не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на таке майно. Окрім позивача, спадщину за законом прийняла дружина померлого – відповідачка у справі ОСОБА_2 .
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на земельні ділянки: площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
25 березня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що відповідно до ст.1241 ЦК України, вона є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, і має право на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті чоловіка, а тому, вважає, що вона має право на 1/2 частину спадкового майна, так як є непрацездатною особою пенсійного віку. Між тим, оскільки в неї немає документів, що підтверджують право власності спадкодавця на таке майно, то вимушена звернутись за захистом свого права до суду. 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 1/2 частини земельних ділянок: площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2022 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано за  ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнано за  ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнано за  ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнано за  ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, в сумі 733 грн. 17 коп.
Решту судових витрат, в сумі 733 грн. 17 коп. - покладено на ОСОБА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнано за  ОСОБА_2  право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнано за  ОСОБА_2  право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, в сумі 733 грн. 17 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що  ОСОБА_1 дійсно має право на спадщину за заповітом, як такий, що в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Між тим, оскільки ОСОБА_2 є непрацездатною особою, то у зв`язку зі смертю свого чоловіка ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1241 ЦК України, отримала право на обов`язкову частку у спадщині померлого. За такого суд вирішив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на отримання спадщини у розмірі 1/2 спадкового майна кожному. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ремський Є.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та положенням чинного законодавства, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частин земельних ділянок після смерті ОСОБА_3 , та визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельних ділянок після смерті ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що міськрайонний суд не звернув уваги на те, що спадкодавець мав двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому обов`язкова частка повинна вираховуватись з урахуванням їхнього права на отримання спадщини, як спадкоємців першої черги, а також слід взяти до уваги усе спадкове майно.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відзив мотивований тим, що суд вірно визначився, що її частка у спадковому майні – земельних ділянках становить 1/2, а наявність у них зі спадкодавцем дітей не має враховуватись, оскільки їх син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до смерті ОСОБА_3 , а другий син ОСОБА_6 не заявляв своїх прав на спадкування після смерті батька. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ремського Є.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача ОСОБА_1 та його представника, а також у заяві зазначено про відсутність у позивача за первісним позовом відомостей про наявність у ОСОБА_5 дітей, а також щодо обсягу майна, отриманого ОСОБА_7 у спадок. Також заява про розгляд справи без участі позивача за зустрічним позовом надіслана її представником – адвокатом. 
Зважаючи на вимоги статей 128, 130, частини 2 статті 372 ЦПК України, заяви представників сторін, колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи, враховуючи, зокрема, що матеріали справи є достатніми для проведення судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону в повній мірі не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2021 року (а.с.9).
До складу спадкового майна ОСОБА_3 увійшли земельні ділянки, право власності на які зареєстровано за життя за спадкодавцем: площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що об`єктивно підтверджується ксерокопіями Державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ЯБ № 824876, серії ЯБ № 823668, серії ЯБ № 823481, серії ЯБ № 824702 та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12-27).
05 червня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 866, за умовами якого, на випадок своєї смерті, земельні ділянки: площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, він заповів ОСОБА_1 , а у разі смерті названого ним спадкоємця до відкриття спадщини, або неприйняття спадщини, або відмови його від спадщини чи усунення його від права на спадкування, спадкоємцем зазначеного вище нерухомого майна призначив ОСОБА_8 (а.с.49).
Згідно копії спадкової справи №189/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка міститься в матеріалах цивільної справи, що переглядається, ОСОБА_1 в установлений законом строк (протягом шести місяців з дня відкриття спадщини) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.46). 
У видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що ним не було надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно (а.с.65).
16 липня 2021 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 звернулася його дружина ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була непрацездатною за віком особою на час відкриття спадщини (а.с.60).
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України.
Встановлено, що після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємцями ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 (на підставі заповіту від 05 червня 2014 року) та ОСОБА_2 (дружина спадкодавця), яка має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі положень частини першої статті 1241 ЦК України, які прийняли спадщину, звернувшись у визначений статтею 1270 ЦК України строк із відповідною заявою до нотаріуса. Також суд виходив з того, що до складу спадкового майна входять лише зазначені у заповіті від 05 червня 2014 року земельні ділянки. 
Колегія суддів вважає, що суд дійшов частково передчасних та помилкових висновків з огляду на таке.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина перша та друга статті 1268 ЦК України).
Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (частина третя статті 1235 ЦК України).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (частина четверта статті 1236 ЦК України).
Частиною 1 статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.
Так, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку  у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту і за правилами ЦК України (спадкове право) право на обов`язкову частку у спадщині є обмеженням свободи заповіту в інтересах певного кола спадкоємців першої черги.
Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19 (провадження № 61-6658св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 552/3281/20 (провадження № 61-5972св21).
Крім того, у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частина четверта статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Прийняття спадщини спадкоємцем, є обов`язковою умовою здійснення права на спадщину як за законом, так і за заповітом, а також і права на обов`язкову частку у спадщині.
Відповідно до пунктів 5.11, 5.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (Порядок) визначено, що при визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі).
       Суд першої інстанції, встановивши, що окрім спадкодавця ОСОБА_3 за заповітом – ОСОБА_1 в установлені законом строки із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася непрацездатна дружина спадкодавця – ОСОБА_2 , обґрунтовано дійшов висновку, що остання прийняла спадщину і має право на обов`язкову частку у спадщині.
       Однак, із визначеним судом першої інстанції розміром частки, що належить ОСОБА_2 , (1/2 частина від спірних земельних ділянок) колегія суддів не погоджується. 
Якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов`язкової частки у спадщині, обов`язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна.
При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.
За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.
Зазначене узгоджується з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.
Отже, за правилами ЦК України до спадкоємців, наявність яких враховується при визначення розміру частки у спадщині, право на яке має особа, яка претендує на обов`язкову частку, слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). 
Тобто, при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати усіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.
Також слід брати в розрахунок усе спадкове майно: як охоплене, так і не охоплене заповітом.
З урахуванням характеру спору, заявлених позовних вимог до предмету доказування у даній справі входять, зокрема, перелік усіх спадкоємців ОСОБА_3 та склад спадкового майна і його вартість. І ці обставини мав доводити позивач ОСОБА_1 , встановити та перевірити суд. 
У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Відповідно до статей 76, 80, 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Під час розгляду справи суд першої інстанції всупереч наведеним положенням законодавства, насамперед, не перевірив та не встановив коло усіх спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 , а також повного переліку майна, яке входить до спадкової маси, його вартості.
Між тим, як встановлено апеляційним судом на підставі витребуваних за клопотанням позивача ОСОБА_1 копій актових записів про народження громадян, спадкодавець ОСОБА_3 мав двох синів: ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до свідоцтва про смерть від 24 квітня 2017 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_5 , який помер раніше за свого батька ОСОБА_3 , спадкоємців за правом представлення.
Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту (№311776629, сформованої 06 жовтня 2022 року) за ОСОБА_3 окрім спірних земельних ділянок зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яке набуто за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області 03 червня 2004 року, а тому відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 57 СК України є особистою приватною власністю спадкодавця. 
У зв`язку з цим колегія суддів вважає частково прийнятними аргументи апеляційної скарги щодо необхідності врахувати при визначенні наявності у відповідачки за первісним позовом права на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 також й інших спадкоємців першої черги, а саме - сина спадкодавця ОСОБА_9 , тоді як другого сина ОСОБА_10 не можна враховувати, тому що останній помер до смерті свого батька, а відомості щодо наявності у нього спадкоємців за правом представлення відсутні. Тому з урахуванням вимог частини 1 статті 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спірному спадковому майні, право на яку має ОСОБА_2 становить 1/4 - половина від того, що б вона успадкувала у разі спадкування за законом за відсутності заповіту. 
Щодо врахування іншого спадкового майна, колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, оскільки ОСОБА_1  не виконав вимоги процесуального закону щодо обов`язку доказування, не надавши ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції докази вартості іншого ніж земельні ділянки спадкового майна, явки в судове засідання уникав, тоді як суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень (частина 7 статті 81, частини 1, 2 статті 367 ЦПК України) та можливості із відшукування таких доказів. 
       Оскільки суд при ухваленні рішення не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та допустив порушенням вимог матеріального права – положень щодо права на спадкування обов`язкової частки, а також вимог процесуального закону, його відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід змінити, задовольнивши первісний та зустрічний позов частково, визнавши, відповідно, за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини, а за ОСОБА_2 – на 1/4 частину спірних земельних ділянок.
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами змінено, необхідно провести розподіл судових витрат, а саме – судового збору. 
Тому рішення суду в зв`язку із порушенням вимог процесуального закону щодо розподілу судових витрат на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України необхідно змінити, доповнивши висновком про розподіл судових витрат.
Розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини 1 статті 4 цього вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
В силу підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги сплачується судовий збір у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Тому, звернувшись із позовом, ОСОБА_1 сплатив судовий у розмірі 1% вартості спірного майна (а.с. 28-31) – 1466 грн. 34 коп. (а.с. 1).
Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 мала б сплатити за подання позовної заяви 992 грн. 40 коп., але ухвалою суду від 22 квітня 2022 року сплата судова збору їй була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 85).
Також за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 мав сплатити 2199 грн. 51 коп. (1466 грн. 34 коп. х 150%), але сплатив 2200 грн. (а.с. 117).
Оскільки позови задоволені частково (первісний позов задоволений на 3/4, а зустрічний – на 1/2), слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за вирішення спору в суді першої інстанції 1099 грн. 76 коп. (3/4 від 1466 грн. 34 коп.), відрахувавши 1/2 від 992 грн. 40 коп. За розгляд справи судом апеляційної інстанції, виходячи з того, що визнане за ОСОБА_1 майно збільшено порівняно з визначеним судом першої інстанції на 1/4 частину, на його користь слід повернути 549 грн. 88 коп., а всього – 2016 грн. 22 коп. (1099 грн. 40 коп. – 496 грн. 20 коп. + 549 грн. 88 коп.). 
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Ремським Євгеном Вікторовичем, задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2022 року змінити.
Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічний позов ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом задовольнити частково. 
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за ОСОБА_2  право власності на 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4592 га, кадастровий номер 4825487000:03:000:0159, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1625 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1463, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0084 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:1775, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0108 га, кадастровий номер 4825487000:06:000:2081, що розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області.
Стягнути з  ОСОБА_2 , яка народилися ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 2016 грн. 22 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                Т.М. Базовкіна

Судді:                                                         Л.М. Царюк

                                                               Ж.М. Яворська

_____________________________________
Повний текст постанови складений 26 жовтня 2022 року