Головуючий у І інстанції Шевчук А.В.	
Провадження №  22-ц/824/8498/2022	 	 	 	                                         Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
25 жовтня  2022 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В. розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, та просила про його задоволення, посилаючись на те, що перебувала із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у сторін є спільний син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина навчається на І курсі денної форми навчання приладобудівного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».
Позивач у позові зазначала, що ОСОБА_1 проживає та перебуває на її утриманні, самостійного доходу та стипендії не отримує, у зв`язку із чим ОСОБА_2 просила стягнути із ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 18.03.2020 року до припинення навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 840 грн. 80 коп. судового збору.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав на рішення апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та інтереси. Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції у резолютивній частині рішення вказано, що аліменти стягуються до припинення ним навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», при цьому в червні 2020 року, під час літніх канікул, ОСОБА_1 змінив місце свого подальшого навчання і був зарахований до Київського університету імені Бориса Грінченка, що підтверджується довідкою з місця навчання № 277 від 22.09.2020 року, де він і продовжує навчатися до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою з місця навчання №5 від 11.01.2022 року.
Таким чином, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року безпідставно стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 лише на період навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», враховуючи те, що 
відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. Тобто, зважаючи на зміст позовних вимог ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 визнав стягнення аліментів до закінчення навчання повнолітньої дитини незалежно від того, в якому навчальному закладі продовжує навчання його син ОСОБА_1 .
Однак, 24.09.2020 року Оболонський районний суд м. Києва, задовольнивши позов ОСОБА_2 , стягнув з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання їх спільної дитини ОСОБА_1 в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
На підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2020 року Оболонський районний суд м. Києва 18.11.2020 року видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 19.03.2020 року до припинення навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
В подальшому, 07.12.2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Державної виконавчої служби Оболонського району в м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження.
10.12.2020 року Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), керуючись статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження", своєю постановою відкрив виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/756/3781/20 від 18.11.2020 року, що видав Оболонський районний суд міста Києва.
07.12.2021 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 згідно наказу № 1511-с від 26.06.2020 року було відраховано з числа студентів Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), керуючись вимогами п.7 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановив закінчити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/756/3781/20, виданого 18.11.2020 року, який видав Оболонський районний суд міста Києва.
З огляду на визнання відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог у повному обсязі без будь-яких застережень щодо конкретного місця навчання сина, а також той факт, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 , визнані відповідачем, щодо призначення аліментів повнолітній дитині, яка продовжує навчання, не містили посилання на строк до закінчення навчання в конкретному навчальному закладі, суд першої інстанції, зазначивши у резолютивній частині рішення назву конкретного навчального закладу, у якому син сторін припинив навчання у червні 2020 року, вийшов  за межі позовних вимог ОСОБА_2 та порушив право ОСОБА_1 на отримання від батька аліментів на час навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.
Враховуючи викладене, апелянт ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати частково, зазначивши в резолютивній частині рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років, без зазначення назви конкретного навчального закладу, на час навчання в якому мають стягуватись аліменти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму (за п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у справах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців), і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження,  відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржено ОСОБА_1 лише в частині зазначення у резолютивній частині рішення назви навчального закладу, на час навчання в якому ОСОБА_1 мають стягуватись аліменти з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 , тому колегія суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в цій частині.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.2), від якого вони мають спільного сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
З довідки №82 від 25.02.2020 року, виданої Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», вбачається, що ОСОБА_1 є студентом І курсу денної форми навчання приладобудівного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», і закінчує навчання в університеті 30.06.2023 року (а.с.12).
Судом також встановлено, та не заперечувалося сторонами, що повнолітній ОСОБА_1 мешкає з матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина на час навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
За статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши, що повнолітній син сторін ОСОБА_1 є студентом І курсу денної форми навчання приладобудівного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», з терміном навчання до 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою №82 від 25.02.2020 року (а.с.12), та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а ОСОБА_3 має можливість таку допомогу надавати та погодився із стягненням з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав до задоволення позову та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів у визначеному нею розмірі.
Разом з тим, ухваливши законне і обґрунтоване рішення по суті, суд першої інстанції  зазначив у резолютивній частині рішення про стягнення аліментів на час до припинення ОСОБА_1 навчання у конкретному навчальному закладі - Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», що в подальшому позбавило ОСОБА_1 права на аліменти, оскільки він змінив навчальний заклад і на даний час навчається на факультеті інформаційних технологій та управління Київського університету імені Бориса Грінченка, з терміном навчання з 14.09.2020 по 30.06.2024 року. Дана обставина підтверджується копіями довідок від 22.09.2020 року за № 277 (а.с.58) та від 11.01.2022 року за № 5 (а.с.59). У зв`язку із припиненням ОСОБА_1 навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 07.12.2021 року було закінчено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 на час його навчання у даному навчальному закладі.   
Диспозиція норми ст. 199 СК України сформульована таким чином, що можливість стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Тобто, однією з умов стягнення аліментів є продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття, при цьому зазначення у рішенні суду конкретного навчального закладу може привести до порушення права дитини на отримання аліментів на час навчання, оскільки повнолітня дитина може змінити місце навчання, що жодним чином не обмежує її право на отримання аліментів згідно положень ст. 199 СК України на час навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років, за умови, що повнолітня дитина потребує такої допомоги, а батько має можливість таку допомогу надавати. 
Крім того, суд, зазначивши у резолютивній частині рішення про стягнення аліментів на час до припинення ОСОБА_1 навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_2 , яка у своєму позові просила стягнути аліменти до закінчення сином навчання без зазначення конкретного навчального закладу, у якому навчається дитина. При цьому слід зазначити, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 визнав повністю та проти їх задоволення судом не заперечував, про що зазначив у своїй заяві (а.с.31).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, вийшов за межі позовних вимог та помилково зазначив у резолютивній частині рішення про стягнення аліментів до закінчення навчання у конкретному навчальному закладі, що позбавило повнолітню дитину права на аліменти у зв`язку із зміною навчального закладу, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення в цій частині із викладенням його резолютивної частини в редакції без зазначення конкретного навчального закладу, з метою приведення рішення у відповідність із нормою закону, передбаченою ст. 199 СК України та задля відновлення порушеного права ОСОБА_1 на отримання аліментів на час навчання, гарантованого йому законом.  
В іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.
Щодо клопотання про розподіл судових витрат, що надійшло 16.09.2022 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного. 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Апелянт ОСОБА_1 не є стороною по справі і не брав у ній участі, а подав апеляційну скаргу як особа, чиї права та інтереси вирішено оскаржуваним рішенням. При цьому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 261 грн. 20 коп. сплачено не апелянтом, а позивачем ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.161).
Таким чином, зважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, апеляційний суд на підставі положень ст. 141 ЦПК України вважає за можливе клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити та стягнути сплачений ОСОБА_2 за подачу скарги судовий збір у розмірі 1 261 грн. 20 коп. з відповідача ОСОБА_3 на її користь.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року- змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції:
 
«Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 18.03.2020 року, на час навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років».
 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 261 грн. 20 коп.  
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
    Суддя-доповідач:     
 
    Судді: